OM ARISTOTELIS DJURARTER: REPTILIER. 117 



dödar bi; ty då hon kommer fram till flustret, blåser hon och fångar de utflygande Bien. 

 Bien kunna ej skada henne, men af biskötarna dödas hon. 



Namnet är kändt genom tradition och utmärker den vanliga Paddan, Bufo cinereus, samt troligen flera 

 arter af slägtet. 



19. ZnXa^tctvdQu (Salamandra). V, 17. 13: Salamandern är ett bevis att det är 

 möjligt, att vissa djurs kroppsämne ej brännes i elden, ty hon säges utsläcka elden då 

 hon går genom den. 



Det är här tydligt att Aristoteles berättar en redan då allmän folksaga, på hvilken han alldeles ej 

 tviflar, och det är möjligt att han sjelf ej visste huru Salamandern såg ut, liksom så många andra som hafva talat 

 om den. Först hos långt sednare författare, Plinius och Dioscorides, får man veta att man föreställde sig henne 

 såsom ett Keptile, eller såsom liknande Ödlan. Gessner, som, med sin vanliga, utmärkta kännedom, har samlat 

 allt som varit skrifvet om detta djur af de gamla, underrättar oss att namnet Salamandra på hans tid (liksom 

 ännu) allmänt brukades i Italien för det djur som Zoologerna nu, efter honom, benämna Salamandra, och hvaraf 

 lian lemnar en god figur samt, såsom vanligt, goda underrättelser. — Plinius säger att det är "ett djur af en 

 ödlas skapnad, stjerufläckigt ("stellatum"), som blott kommer fram under regnväder; hvilket allt ganska väl passar 

 på Salamandra vulgaris, som är svart med rödguls Häckar. Häraf blir det skäligen säkert att det just var detta 

 djur, som på Plinii tid hade samma namn i Italien. Men då namnet kommit dit från Grekland (kanske med 

 äldre kolonister, före Aristotems tid?), så blir det högst sannolikt att det äfven i Grekland varit användt för 

 samma djur. Detta djurs ovanliga utseende och utmärkta färgteckning gör, att det ej lätt förväxlas med andra. 

 Huru den tron uppkommit, att Salamandern kunde släcka eld, är lika dunkelt som de flesta andra folksagors upp- 

 komst. Mig synes det likväl sannolikast, att de väl synliga, eldfärgade fläckarna föranledt sagan, i det att något 

 poetiskt hufvud ansett dem utmärka ett elddjur. Med denna saga förbinder sig sannolikt den, om ett annat eld- 

 djur, som vi anföra sist bland Insekterna, och som af Aristoteles omtalas näst före Salamandern. 



20. KopdvÅog (Cordylus). I, 1. 7: lefver i kärr. — I, 5. 3: Cordylus simmar med 

 fötterna och med svansen; ty han har svans liksom Glanis (Silurus), om man får jäm- 

 föra det lilla med det stora. — VIII, 2. 5: Endast ett djur, den så kallade Cordylus, är 

 hittills bekant, som emottager (andas) vattnet och har gälar, men går upp på det torra 

 och hemtar föda. Denne har ej lunga, utan gälar, och är fyrfotad: skapad för att gä. 



Cuvier redogör fullstäudigt för detta namn (vid de nyares genus Cordylus, bland Landtödlorna, R. An. 

 1817, II, 30), och anser det hos Aristoteles beteckna larven af Vattenödlan, Triton palustris. Redan Bélon 

 och, efter honom, Gessner, hade ansett Cordylus vara samma djur, och denna tydning är den enda antagliga 

 samt med den anförda beskrifningen öfverensstämmande; ty ingen grund finnes att tro Pioteus anguinus hafva 

 varit bekant för Aristoteles. Dessutom är denne ej ett allmänt kändt djur som lefver i kärr, och som kunde 

 vara lämpligt att i bokens första kapitel, utan beskrifning anföras såsom exempel på dylika djur. Vi dela den 

 nyss anförda äsigten, men tro ej att Cordylus utmärker de små och sällan förekommande larverna af Triton, utan 

 den vanliga, fullvuxna Triton palustris, eller någon annan, i Grekland eller Macedonien förekommande, närslägtad 

 art. Dessa äldre exemplaren hafva väl inga gälar, men bakom hufvudets sidor finnes på den fullvuxna Triton pa- 

 lustris ett veck med mjukare hud, såsom ett märke efter de fordna gälarna, hvilket så nära liknar fiskarnes gäl- 

 springa, att man lätt vid hastigt påseende kan blifva narrad. Att Aristoteles sett sådana äldre djur blir tydligt 

 deraf, att han säger dem gå upp på land; ty larverna komma ej ur vattnet så länge de hafva gälar. — Att ej 

 fråga kan vara om Grodlarver, såsom några trott, synes redan deraf att Cordylus hade 4 fötter, hvilket endast 

 under en ganska kort tid inträffar hos Grodlarverna, då man föga ser dem och då de lätt igenkännas såsom Grodor. 



Register öfver Reptilierna. 



1. Grekiska namn. 



stgxakaPwTrig n:o 6. ttyvlg v. tvyvt? n:o 25. 6t(i$ ItQOS n:o 11. yalxig n:o 5. 



agn(g 12. {xidwirjs se xo>liort]s). oy fldtoy 11. yituuiléotv 8. 



fiuTttayo? 17. xtoctfirjs se under n:0 10. aahiiiaväon 19. (y«^npa v. sub 9) 



ågaxuv 16. y.oqdvlos 20. ouvqu, aavnos 4. yjlotvri 1. 



tfivi 3. XQoxoätiloi 9. Tvifhvoi ötfus 15. 0«lctTi(a '■i. 



fyi$ 13. xtak(jiir\<; 7. voqos 11- 



iyiiSva 136. oy/f 10. youyr] 18. 



