OM ARISTOTELIS DJURARTER: INSEKTER. 119 



både han- och honkön, af hvilkas parning väl blifver någonting; men ej af något blir 

 detsamma [samma djurart som alstrat detta någonting], utan något ofullkomligt; t. ex. af 

 Lössens parning blifva de så kallade gnetterna och af Flugornas blifva maskar (axcoÅfjxeg) , 

 och af Fjärilarnas (eller Loppornas), ägglika larver (scoleces), af h vilka h varken blir den 

 alstrande (djurarten) eller något annat djur, utan de förblifva sådana de äro. — Om In- 

 sekternas generation talas särskildt: V, 7. 1 och 2: Hannen, som är mindre, bestiger den 

 större honan på ryggen. Honan, som är underst, införer ett rör uti hannen, och ej 

 tvärtom, såsom bland andra djur. . . . Detta blir tydligt då man åtskiljer Flugor under 

 parningen. De lossna svårligen från h varandra, ty dessa djurens parning räcker länge, 

 hvilket öfverallt kan ses på Flugor och Cantharider. — V, 17. 1: (det nyss anförda, om 

 parningen, återupprepas); derefter föda de snart. Alla föda larver (scoleces), utom en sort 

 Fjärilar, hvilka föda någonting hårdt, som liknar fröet af Carthamus (xvijxov) och har en 

 vätska inuti. Men af larverna (scoleces) blir ett djur, icke af en del, såsom af äggen, 

 utan hela Scolex tillväxer och blir ett ledadt djur (diaQ&QH/ubvov). (Detta yttrande åter- 

 kommer, om Spindlarna, V, 22. 1. Vi återkomma till detsamma strax nedan, under art. 

 Scolex, hvarest äfven författarens beskrifning på utvecklingen af en Scolex ineddelas). — 

 § 2: Dock alstras en del Insekter af likartade djur; t. ex.: Phalangier och Spindlar födas 

 af Phalangier och Spindlar, samt Attelabi, Gräshoppor och Tettiges (Cicadee rec.) likaså. 

 Andra alstras icke af djur, utan af sig sjelfva {avråfxaxa)' y somliga af daggen, som faller 

 på bladen . . . andra uti smuts och träck som ruttna, andra i ved, dels växande, dels re- 

 dan torr; somliga, bland djurens hår, eller i deras kött, eller i deras exkrementer, dels 

 sedan dessa afgått, eller redan inom djurets kropp, såsom de så kallade tarm-maskarne 

 {åkjuip&tg). — Dessutom omtalas alstringssättet af många (v. p. 30) här, i det följande, an- 

 förda insekt-slägten, och isynnerhet af Fjärilarna (Psyche och Ses), Biet (Melitta), Flugorna 

 (Myia) och af parasit-insekterna (under Aptera). Genom jämförelse mellan dessa ställen 

 och det nyss anförda kan man sluta att flera bestämda iakttagelser voro bekanta för 

 Aristoteles att en del Insekter fortplanta sig, liksom de högre djuren, genom 'å,gg, af 

 hvilka födas ungar, som likna föräldrarna. Såsom sådana omtalar han: Gräshopporna 

 (Acris, Attelabus), Cicada, Spindlar och Skorpioner. De öfriga, flesta Insekterna, 

 som undergå förvandling, har han i allmänhet trott uppkomma genom en generatio asqui- 

 voca, h varigenom larven (scolex) alstrades; men detsamma antog han äfven om parasit- 

 insekterna (Cimex, Lössen), ehuru det ej kunde vara obekant att dessas ungar hade un- 

 gefär samma utseende som föräldrarne. A andra sidan uppgifves Cantharus (n:o 2) föda 

 en mask, hvaraf åter blir en Cantharus, och på flera andra ställen uttryckes en likadan 

 åsigt, såsom vid Apis, Vespa, Tenthredo, Ichneumon. Af allt detta synes det, som för Ari- 

 stoteles varit nästan det enda möjliga, att han haft en spridd, men ganska vidsträckt, 

 mer eller mindre riktig kännedom om facta, inhemtad mindre genom egen erfarenhet, än 

 af andra, nämligen dels från den allmänna folktron, dels genom särskilda meddelanden af 

 personer, som gjort bestämda iakttagelser eller till och med undersökningar. Detta sed- 

 nare synes tydligt af många ställen, t. ex. af det som säges om Biet (n:o 24: V, 17. 5, — 

 18. 1, och — 19. 3), om Spindlarna (Arachne och Phalangium, n:o 51: VIII, 6. 2 och 

 IX, 26. 2) o. s. v. — Den allmänna folktron har då, såsom nu, varit en blandning af 

 lösa antaganden, för att förklara fenomenen, med en mer eller mindre riktig kännedom, 

 som dels vunnits genom verkliga iakttagelser, dels genom slutsatser, föranledda af den 



