124 C. J. SUNDE VALL, 



nedsticka det spröte, som de hafva i stjerten och som saknas hos hannarna. Många värpa 

 (föda) på samma ställe, så att det (stället) blir liksom en bikaka. Men sedan de hafva 

 värpt alstras derstädes ägglika maskar, hvilka omgifvas af fin jord, såsom af en hinna, i 

 hvilken de mogna. — § 2: Fostren födas så mjuka att de krossas af blotta vidrörandet; 

 men de äro icke på ytan utan litet ned i jorden. Sedan de hafva mognat, utkrypa de 

 små och svarta Gräshopporna (Acrides) ur den jordartade betäckningen. Sedan ömsa de 

 hud och blifva snart större. De värpa i slutet af sommaren och dö så snart de gjort 

 detta; — § 3: ty så snart de hafva värpt alstras maskar (Scoleces) omkring halsen på 

 dem. Vid samma tid dö äfven hannarne. De utkläckas ur jorden om våren. Acrides 

 födas h varken i bergig eller i ofruktbar mark, utan på jämn och söndersprucken, ty de 

 värpa i springorna. Aggen (<pcc) qvarligga i jorden öfver vintern, men i början af som- 

 maren blifva Acrides af förra årets afvel. — IX, 7. 4: Många hafva äfven sett att Gräs- 

 hoppan (Acris), då hon strider med ormen, griper honom i halsen. 



Att här talas om Gräshoppor i allmänhet är tydligt redan af det väl bekanta namnet; men af det om- 

 talade stjertsprötet, som saknas hos hannen, synes att, åtminstone på ett ställe, menas Vårtbitare-slägtet, Locusta, 

 såsom L. verrucivora eller andra arter, som vistas på öppna fält. — För att rätt förstå betydelsen af ordet nrj- 

 öa?ua (ofvan, IV, 9. 2) bör man jämföra ett förutgående ställe, IV, 7. 5, hvarest säges: "Af de (insekter) som 

 äro hoppande, hafva en del de bakre benen större (ra otzio$£v axiXiq f.ielt,io); andra hafva styren (u^öalia), 

 böjda bakåt liksom fy rfotadj urens ben". — Då nu Gräshopporna sägas hafva nrjdakia, så måste dermed menas 

 långa bakben; hvaraf följer att de insekter, som nämnas näst förut, äro de, som hafva bakre låren tjocka (så- 

 som Haltica). 



11. AxriXafiog, (Attelabus; lat. Bruchus). V, 17. 2: alstras af likartade djur. — 



V, 23. 4: Attelabi värpa och dö på samma sätt (som Acrides). Deras ägg fördärfvas af 



ymnigt höstregn; men om torka infaller, så blifva de talrikare, emedan de ej förstöras 



derigenoin; annars synes deras förödelse inträffa oordentligt och tillfälligtvis. — V, 24. 3: 



De lägga ägg på ouppodlade ställen (nedborrande dem med den spets de hafva baktill), 



hvarföre de äro talrika i Cyrene. 



Af det som anföres ser man att här är fråga om Gräshoppor af annat slägte än det nästföregående (Lo- 

 custa) och flera omständigheter visa, att här menas slägtet Acridium Geoffr. Latr. (Gryllus Fabr.), som är rikt 

 pä arter i de flesta länder, samt i första rummet den stora A. migratorium, som ofta gör mycken skada i Orienten. 

 Denna blir särdeles talrik och skadlig, torra år. Dessutom är namnet Attelabus härledt från uxzs.iv, hoppa, och 

 således väl passande för detta slägte, hvars arter företrädesvis hoppa starkt. 



12. 2!i'Å(fi] (Silpha). VIII, 19. 4: De insekter, som afkläda sig ytterhuden, göra 



detta på samma sätt som ormarne, till exempel Silpha, Empis och Coleoptera. 



Af blott dessa ord skulle Silpha ej kunna bestämmas; vi se af dem endast att hon ej hör till Coleoptera. 

 Men namnet Silpha har ända frän gamla tider brukat öfversättas på latin med Blotta, och med detta latinska 

 namn menas det insektslägte som ännu af Entomologerna kallas sä. Utan tvifvel är Silpha just den i badrum van- 

 liga Blotta ijermanica, hvilket synes af Plinius, XI, 28. Detta allmänna och besvärliga djur har säkert varit till— 

 räckligen bekant och allmänt, att namnet ej förväxlades. Hos detta djur får man dessutom ganska ofta se hud- 

 ombytet, hvarföre författaren erinrat sig detsamma såsom exempel. 



13. E(fvi/j,sQov {£coot>. Ephemerum: djuret för dagen). I, 5. 7: Det så kallade 

 en dagsdjuret rör sig med 4 fötter och 4 vingar. Hos detta är icke blott lefnadssättet 

 eget, hvaraf djuret fått namn, utan äfven det, att det är ett flygande djur som har blott 

 4 fötter. — V, 17. 14: Omkring floden Hypanis, i trakten af Cimmeriska Bosporen, ned- 

 föras, vid sommarsolståndet, af floden, liksom hylsor, som äro större än sädeskorn, hvilka 

 brista sönder, då ett bevingadt, fyrfotadt djur utkommer ur dem. Detta lefver och 

 flyger ända till aftonen; men då solen sänker sig domnar det och då hon går ned dör 

 det, efter att hafva lefvat blott en dag, hvarföre det kallas endagsdjuret (ephemeron). 



