130 C. .T. SUNDEVALL, 



under midjan lh. e. kroppens bakdel, abdomen] halfannan gäng så långt som det öfriga, 

 och af somliga kallas de mödrar, såsom de, hvilka föda ynglet. Till bevis härpå anföres, 

 att Drönarnes yngel alstras, äfven då Visen saknas, men då blir intet yngel till bi (ar- 

 betsbi). Somliga säga att de paras och att Drönarne äro hannar, men Bien honor. — 

 § 3: De flesta födas i vaxkakans hålor (celler), men Visarne alstras undertill vid vaxkakan, 

 sex eller sju stycken, hängande särskildt [uti egna celler], utvuxna midt emot det öfriga 

 ynglet. Bien hafva gadd, men Drönarne sakna den. Kungarne och Visarne {(iagiXilg xcu 

 iy/mövzq) hafva väl gadd, men sticka ej, hvarföre somliga tro att de sakna gadd. 



V, 19. 1: Följande sorter Bi finnas: de bästa äro små, runda och brokiga; andra äro 

 stora, såsom Anthrena; en tredje sort kallas tjufbi (<pojp; lat. fur); dessa äro svarta och 

 bredbukiga. Fjerde sorten, Drönaren, är störst af alla, utan gadd och trög... Men 

 af Visarna finnas två sorter, såsom förut sades. — § 2: I hvarje bisvärm finnas flera 

 Visar och ej blott en. Men svärmen förgår om ej tillräckliga Visar finnas, icke just af 

 brist på styrelse, utan det påstås att de bidraga till Biens alstring; äfvenså om de äro 

 mänga, ty då söndra de (svärmen). — § 3: . . . men då väderleken om våren är torr, 

 sätta de mera håning, under regnväder mera yngel, hvarföre äfven rik oliveskörd samman- 

 träffar med ymniga bisvärmar. Först bygga de kakorna, sedan inlägga de ynglet: med 

 munnen säga de som påstå att det inbäres utifrån; sedan inlägga de håningen, till föda, 

 dels om sommaren, dels mot hösten; men hösthåningen är bäst. — § 4: Vaxkakan bildas 

 af blommor, men förvaxet (xi]Q(ostv) samla de från trädens tårar och håningen är det 

 som nedfaller ur luften, isynnerhet vid stjernornas uppgång och då regnbågen har visat 

 sig; men i allmänhet blir ingen håning före Pleiadernas uppgång. Bikakan blir af blom- 

 mor; men att de icke tillverka håningen, utan inbära den som fallit, synes deraf, att bi- 

 skötarna finna kakorna fyllda af håning på en eller två dagar. Vidare finnas blommor 

 om hösten, men ingen håning (blir) om den borttages. Men då ingen, eller ringa föda 

 finnes, sedan håningen är borttagen, så skulle där blifva (ny håning) om den gjordes af 

 blommorna. — § 5: (om håningen: "den blir småningom tjockare"). Biet samlar af alla 

 (växter) som hafva blomma i blomfodret och af allt annat som är sött, men skadar 

 ej frukter; men det bortför deras safter med den del som liknar en tunga. — § 6: Bi- 

 stockarne skattas då vilda fikonet synes; men de sätta det bästa ynglet (o/cedovég) medan 

 de insamla håningen. De bära vaxet och bifödan {dQid-axriv) omkring bakfötterna, men 

 de utspy håningen uti cellen. Då de hafva afsatt ynglet, rufva de det liksom hönsen. 

 Uti kakan ligger ungen tvärsföre medan han är liten, sedan ställer han sig upprätt och 

 matas, men han häftar aldrig fast vid vaxet, så att det kan märkas (m. in. om ynglets 

 tillväxt). — § 7: (fortsättning) . . . ; men om man utsläpper en Drönare med afryckta vin- 

 gar, så afäta Bien vingarna på de öfriga. — - § 8: Bien lefva 6 år; några lefva sju år; 

 men om en svärm uthärdat 9 eller 10 år, så anses han hafva varat länge. I Pontus fin- 

 nas en sort krithvita Bi som sätta håning två gånger i månaden. I Themiscyra, vid flo- 

 den Thermodon r äfven i Pontus], bygga de kakor, både i jorden och i bikupor, hvilka 

 hafva blott litet vax, men tjock håning, samt släta och jämna kakor. Detta göra de 

 dock ej alltid, utan blott om vintern, ty af murgrönan, som är ymnig på stället, och 

 blommar vid den tiden, samla de sin håning. Till Amisus nedföres till och med hvit och 

 ganska tjock håning, som Bien afsätta vid träden utan vaxkakor, och sådan finnes äfven 

 annorstädes i Pontus. Det finnes äfven Bi som sätta tredubbla vaxkakor i jorden. Dessa 



