OM ARISTOTELIS DJURARTER: INSEKTER. 135 



kakorna för ynglet af de förra på höga ställen, af de sednare i hål, men då de hafva 

 Vise, sätta de dem under jorden. Alla deras celler äro sexkantiga såsom Biens; men 

 kakan består ej af vax, utan af ett barklikt och spindelväfslikt ämne; men Anthrenernas 

 kakor äro mycket prydligare än Getingarnes. De sätta in aflet (yövov) såsom en droppa 

 på cellens sida . . . Afvel finnes ej i alla cellerna på en gång, ty i somliga är det redan 

 stort, färdigt att flyga; i andra äro puppor (vvju<pai), i andra, ännu blott maskar. — 

 § 2: Träck finnes blott hos maskarna, liksom hos Bien. Pupporna ligga orörliga i till- 

 slutna celler ... — (IV, 7. 1 och IX, 27. 1: uppräknas bland biartade insekter). — IX, 

 27. 16: De skada Bien. 



IX, 28. 1: Af Getingar finnas två slag. Af dem äro de vilda sällsynta. De alstras 

 på bergen och fortplanta sig ej i jorden, utan i ekar. De äro större och långsträcktare 

 och svartare än den andra sorten, och brokiga samt alla försedda med gadd och starkare. 

 Dessas styng är smärtsammare än de andras, emedan deras gadd är större mot kroppen. 

 De lefva ett helt år och ses äfven om vintern utflyga ur afhuggna ekar; men de öfver- 

 lefva vintern liggande i dvala, och vistas uti vedstammar. En del af dem äro mödrar 

 (jut]Tpai; egen ti. moderlif, uterus), andra äro arbetare, liksom bland den mildare sorten, 

 och under dessa sednare skola vi omtala bådaderas beskaffenhet. — § 2: Äfven af den 

 mildare sorten äro två slag {yevri): Visarna, som man kallar mödrar, och arbetarne. 

 Visarna äro mycket större och mildare; men arbetarne lefva ej ett helt år, utan dö alla 

 då vintern inträffar. Detta är tydligt deraf, att vid vinterns början blifva arbetarne tröga 

 och vid solståndet synas de ej mera. Men Visarna ses hela vintern och ligga i dvala i 

 jorden; ty många som plöja eller gräfva hafva om vintern sett dessa mödrar, men inga 

 arbetare. — § 3: Getingarnes fortplantning sker sålunda: då Visarna hafva funnit ett pas- 

 sande ställe, bilda de, i början af sommaren, kakor och bygga de små getingboen, med 

 vid pass fyra celler i kakan {öiov tztqu&vq&s), eller nära så, uti hvilka födas Getingar 

 men ej mödrar. Men sedan dessa blifvit fullvuxna, bygga de med deras tillhjelp andra, 

 större, och åter, då dessa äro utvuxna, andra, så, att vid höstens slut finnas de flesta 

 och största getingboen, i hvilka Visen, som kallas moder (/utjrpci), ej vidare föder Getin- 

 gar, utan mödrar. Dessa födas ofvan, vid boets yta, af större maskar uti 4 eller ej 

 mycket, flera, sammanhängande celler, lika dem uti Visarnas kakor. Sedan arbets-getingarne 

 blifvit födda i kakorna, arbeta Visarna (fye/ioveg) icke mera, utan arbetarne föra till dem 

 föda, h vilket synes deraf att Visarna ej mera flyga ut, utan blifva i ro inne. — § 4: Om 

 Visarna från förra året dödas af de nya Getingarna, sedan nya Visar blifvit födda, . . . 

 eller om de kunna lefva längre, är ej bekant . . . Modergetingen är bred och tung samt 

 större och tjockare än arbetaren och mindre skicklig att flyga . . . hvarföre hon alltid sit- 

 ter uti boet, sysselsatt med att ordna det inre ... — § 5: Det är ovisst om Visarna 

 hafva gadd eller ej; de synas dock, liksom Bivisarna, hafva den, men ej sticka. Några 

 af Getingarna sakna gadd liksom Drönarne, andra hafva gadd. De som sakna gadd äro 

 mindre och svagare och försvara sig icke; de som hafva gadd äro större och starkare; 

 somliga kalla dessa hannar och de oväpnade honor. Många tro att de som hafva gadd, 

 förlora den om vintern; men jag har ej träffat någon som sjelf sett detta. — § 6: Getin- 

 garne förökas mera under hetta och på steniga ställen. De födas under jorden; men 

 bilda sina kakor af sammandragna ämnen och jord. Hvarje kaka utgår från en enda 

 början, såsom från en rot. De begagna till föda äfven några blommor och frukter, men 



