OM ARISTOTELIS DJUIiAETER: INSEKTER. 139 



• 



sid. 118, att: af Flugornas afvel blir ingenting). — V, 7. 1: (om parningen, se förut, sid. 

 119). — V, 8. 5: De paras äfven om vintern och föda, om vädret är gynnande. — V, 

 17. 10: Flugorna blifva af de maskar som finnas i djurs spillning, hvilken blifvit sönder- 

 delad. ... — VIII, 13: Flugorna lefva blott af vätskor, som de uppsuga med tungan; de 

 äro allätande (na/LMpaya) och förtära allehanda sorter safter. 



Liksom i de nyare språken var [tina (Myia) ett allmännare namn för alla Insecta Muscaria, och deri- 

 bland närmast för Musca domestica, vomitoria, ccesar, carnaria m. fl. som mest ses omkring husen. Deras larver 

 tyckas hafva varit kallade euloi (Euli), hvarom se förut sid. 121. 



37. OloTQog (Oestrus). I, 1. 7: (se nedanför). — IV, 4. 8: Myopes och Oestri ge- 

 nomborra fy rfotadj urens hud (med snabeln). — IV, 7. 3: Myopes och Oestri hafva denna 

 del (som liknar en tunga) ganska stark, liksom de flesta öfriga [af detta slägte]; ty hos 

 dem som sakna gadd baktill, finnes denne del såsom ett vapen; men de som hafva honom, 

 sakna tänder. . . — V, 17. 7: Af de små breda djur, som springa omkring på flodernas 

 yta, blifva Oestri, hvarföre de isynnerhet finnas omkring de vatten hvarest dessa djur 

 förekomma. — VIII, 13: Myops och Oestrus förtära blod. 



Allt det som här uppgifves om Myops och Oestrus gemensamt, nämligen att de saga blod af däggdju- 

 ren medelst en stark snabel, passar ganska väl på Broms-slägtet, Tabanus rec. i allmänhet, och bekräftar den ge- 

 nom tradition bevarade meningen att Oestrus var grekiska namnet på detta slägte. Hos andra författare lärer 

 finuas uppgifvet att Oestrus plågar oxarna om sommaren. — Deremot är sannolikt den enda af ofvanstående upp- 

 gifter, som ensamt gäller för Oestrus, lånad af folktron (nämligen IV, 17. 7). Här förväxlas först Oestrus med de 

 större Syrphici eller Stratiomydes, hvilka vistas omkring vattnet, hvarest deras larver lefva; sedan anses dessa in- 

 sekter uppkomma af Gyrini, "som springa på vattenytan". (Jämf. förut n:o 9). — Det första stället hvarest 

 Oestrus namnes (I, 1. 7) är tydligen stympadt. Där står nämligen: ". . Myggen i floderna; ty af dessa blir 

 Oestrus". Mellan de båda satserna äro uppenbart några ord förlorade, hvaruti möjligtvis den nyss omtalade histo- 

 rien om Gyrinus varit berättad. — Om Latinarnes Tabanus, se under nästa artikel. 



38. Mvcoip (Myops). Uppräknas bland tvåvingade insekter I, 5. 5; se näst ofvan. — 

 Anföres tillhopa med Oestrus, IV, 4. 8, — IV, 7. 3, — och VIII, 13, hvilka ställen blott 

 innehålla att: de suga blod af däggdjuren medelst en stark snabel. Jämför näst ofvan, n:o 

 37. — V, 17. 11: Myopes alstras i ved. — Ibid. § 17: Myopes dö af vattensot i ögonen. 



Emedan Aristoteles oftast omtalar Myops tillhopa med Oestrus (se ofvan), så tyckes deraf följa att han 

 bestämdt skiljer mellan dessa, såsom två olika arter, hvilka dock enligt uppgifterna lefva på samma sätt (af blod 

 etc.) och tyckas hafva inbördes likhet. Häraf följer en sannolikhet, att i fall Oestrus betyder Broms, Tabanus, så 

 kan Myops betyda de mindre Tabaninerna, såsom Hceniatopota och Chrysops, hvilka hos oss pläga kallas Blind- 

 knaggar, emedan de anses se dåligt. Häraf namnet Tab. ctecutiens L. Men namnet Myops har ungefär samma 

 betydelse: mus-ögd, närsynt. Båda namnen komma deraf, att dessa små arter ofta, medan de suga blod, ej flyga 

 undan, utan äro lätta att döda, hvilken omständighet tyckes bekräfta vårt antagande. Den sista, ofvan anförda 

 uppgiften, är tydligen folksagans vidare utläggning af samma egenskap. Uppgiften, att de alstras i ved härrör 

 sannolikt deraf, att just dessa mindre arter pläga vara allmännast i skog; men för öfrigt är deras förvandling obe- 

 kant och det kan möjligtvis vara sannt att deras larver lefva i rutten ved. Arterna af Laphria lefva t. o. m. i 

 fastare ved; men dessa kunna dock ej menas här, emedan de ej suga blod af däggdjuren, utan blott saften af in- 

 sekter. Vidare synes traditionen bekräfta den här antagna betydelsen af båda namnen, i det att de latinske förfat- 

 tarne ej tyckas skilja mellan dem. Plinius säger (XI, kap. 28) att Tabanus och Asilus äro samma djur, som 

 "har gadden i munnen", hvilket uttryck tyckes komma från Aristoteles, äfvensom det (XI, 33) att Tabanus al- 

 stras i ved (såsom Aristoteles säger om Myops). Vidare tyckas dessa djur ej omtalas af Plinius, annat än 

 XXXII, kap. 1, sista orden, där han säger att Kamelen i Arabien skyddades mot A si Ii genom fisktran. 



39. K(6voi\p (Conops). I, 5. 5: (Conops uppräknas här bland Diptera; se kort 

 förut). — IV, 7. 3: Conopes sticka ined denna (snabeln, "som liknar en tunga") och flugorna 

 suga blod dermed. — IV, 8. 16: Conops sätter sig ej vid söta saker utan vid de sura 

 (för att suga deraf). — V, 17. 12: Conopes blifva af maskar, som alstras i draggen om- 

 kring ättika. 



