OM ARISTOTELIS DJURARTER: INSEKTER. 141 



större och ganska hårda parasit-insekter, som komina utifrån. Hos Aristoteles torde betydelsen af Hippobosva få 

 antagas för den hufvudsakliga Med den Croton som finnes på Fäkreaturen, menas väl isynnerhet Hästflugan eller 

 Fäflugan, Hippobosca equina; ty, ehuru visserligen Ixodes mycket fastar sig på dem, så sitter han dock dold 

 bland håret och synes föga. Fårens och Getternas parasit är H. (Melophagus) ovina. Åsnan säges vara fri för 

 ohyra. — Men dessutom säges Croton uppkomma af gräset, hvilket mera tyckes kunna hafva. afsecnde på Ixo- 

 des. — (Om Cy norhsestes se strax nedan, 11:0 45). — Det är anmärkningsvärdt att den för hästar och boskap 

 besvärliga Hästflugan så föga omnämnes af de gamla. Hos Plinitjs har jag blott kunnat finna ett ställe hvarest 

 den tyckes omtalas, och då, blott såsom plågsam för hundar. Han säger nämligen (XI, 34, näst efter en uppgift 

 om Ixodes, som här saknar namn, och om Himdo): "Hundarne hafva en för sig egendomlig, flygande fiende, 

 som isynnerhet anfaller öronen, mot hvilken de ej kunna försvara sig med tänderna" (est et volucre canibus pecu- 

 liare snum malum, aures maxime lancinans, qua defendi morsu non queunt), men detta "volucre malum" får här 

 intet namn och igenkännes ej såsom samma djur, hvilket vida allmännare finnes på hästar och oxar, dock utan att 

 så mycket pläga dem. 



E. Aptera (Vinglösa insekter). 



Jämför sid. 118, art. IV, 1. 3. 



Sammanfatta de nyares Parasit-insekter m. fl. vinglösa, samt Myriopoder och Arachnider. 



42. KÖQig (Coris; lat. Cimex), Vägglus. V, 25. 1: föder sig af safter ur lefvande 

 kött (etc., se under n:o 44). Cimices alstras af ångan från djuren, som sammanlöper utanför 

 (deras kropp, till ett djur). 



Ehuru man ej ensamt af dessa ord kan sluta till betydelsen af namnet Coris, så är dock denna ganska 

 väl bekant genom tradition, emedan det lärer förekomma här och där hos grekiska författare, och antages utan all 

 tvekan för samma djur, som Latinarnes Cimex, af 1500-talets författare, såsom isynnerhet Scaeiger och Aldro- 

 vand. Men att Cimex var detsamma som vår vanliga Vägglus, Cimex lectularins L., är lika säkert. Plinius 

 anför namnet blott några få gånger, för att uppgifva att detta djur kan fördrifvas med bladen af Thelypteris, eller 

 att det är nyttigt såsom läkemedel, isynnerhet mot gifter, och kallar det dervid "animal foetidissimum" (XXIX, 4). 

 På detta ställe (något längre ned) nämner han äfven: "eos, (Cimices) qui agrestes sint et in malva nascuntur" 

 såsom ett öroninedel. Sedan omtalas Cimex af Varro m. fl. — Aldrovand säger (Ins. V, kap. 3): "Cimex lectu- 

 larins nulli non notus". — Allt detta må tjena till att visa. att denna ohyra var väl känd i Europa i äldre tider 

 och ej blifvit, såsom man i sednare tider velat antaga, hitförd först efter Amerikas upptäckt (Southall, Treatise of 

 Buggs, 1730); samt att Fabricius, då han gifvit den egentliga Cimex namnet Acanthia lectularia. liksom ofta i 

 dylika fall, handlat mindre rätt än Latreille, som för denna art bibehållit namnet Cimex. 



43. tPvÅÅa (Psylla), Loppa; namnes endast V, 25. 1 (se nästa artikel, n:o 44): 

 Lopporna alstras genom en obetydlig röta, ty de uppstå öfverallt, hvarest smuts får torka. 



De gamla namnen på Loppan, Pulex irritans L. (Psylla; lat. Pulex), äro väl kända och nämnas oftare af 

 författarna. Aristotelis mening om Loppans alstring kan så vida vara riktig, att hennes larv endast lefver af 

 torra, djuriska ämnen: blod, slem, träck, äfven på föga varma ställen. 



44. 4>&t:lQ (Phthir; lat. Pediculus), Lus. V, 25. 1: De insekter som ej äro kött- 

 ätande, men lefva af safterna i lefvande kött, såsom Lössen, Lopporna och Vägglössen, 

 framföda väl alla, efter en parning, de sä kallade gnetterna (xovidag), men af dem blir 

 ingenting vidare. Af dessa djur alstras Lopporna . . . och Vägglössen ... (se näst ofvan), men 

 Lössen af sjelfva köttet. Ty då de äro färdiga att alstras uppkomma liksom små blein- 

 rnor utan var, och om man sticker hål på dessa, så utkomma löss. Hos somliga men- 

 niskor öfvergår detta till en sjukdom, då mycken vätska är i kroppen, och man berättar 

 att de hafva dödat några på detta sätt, såsom Poeten Alcman och Syriern Pherecydes. — - 

 § 2: Afven alstras en mängd löss hos somliga under sjukdomar. En sort löss finnes som 

 kallas vilda, hvilka äro hårdare än de som uppkomma hos de flesta (personer); dessa äro 

 äfven svåra att taga bort från huden. Hos barn blir hufvudet fullt af löss . . . och qvin- 

 nor äro mera besvärade deraf än män. De som hafva dem i hufvudet få mindre hufvud- 

 värk. Hos många andra djur alstras äfven löss. Till och med foglarna hafva dem, och 



