OM ARISTOTELIS DJURARTER: INSEKTER. 143 



48. JZxogmcoåiqs (Scorpiodes). IV, 7. 4: Dessutom har denne (Scorpius) stora klor 

 (ehelas) liksom det skorpionlika djur (Scorpiodes) som finnes bland böcker. — V, 26. 1: 

 I böcker alstras . . . andra (djur) som likna Skorpionen, men utan svans och ganska små. 



CAelifer cancroides, Klokryparen eller Bokskorpionen, finnes, äfven nu, ej sällan i böcker. 



49. ^lxöqtiios (Scorpius), Sk or pion. II, 3. 10: . . Landtskorpionens svans har en 



gadd . . . Några insekter hafva gadden utåt (blottad) såsom Skorpionen, som är den ende 



långsvansade bland insekterna. Denne liar äfven kräftklor (/iftäs) ... — V, 21. 3: Äfven 



Landtskorpionerna föda många små, ägglika maskar, hvilka de rufva; men sedan detta är 



fullbordadt utdrifvas de, liksom Spindlarne, och dödas af ungarna; ty ofta födas omkring 



elfva till antalet. — VIII, 28. 2 (se Vipera, Rept. n:o 13). 



Af Skorpionslägtet, Scorpius L., finnas ett par arter i södra Europa och flere i norra Afrika. Fabler torde 

 alltid hafva varit berättade ora dem. 



5G. AQ<x% vr lS (Arachnes; lat. Araneus v. Aranea), Spindel. I, 1. 11: Spindlarne 

 lefva af flugjakt. — IV, 4. 14: Carcinium [en CrustacéJ har likhet med en Spindel. — IV, 

 11. 5: Phalangiernas honor äro större än hannarne. — V, 7. 2: De Phalangier som 

 uppsätta nät paras på följande sätt: då honan har dragit i de trådar som äro utspända 

 från midten af nätet, så drager hannen emot; men sedan de ofta hafva gjort detta komma 

 de tillsamman och förenas med motvänd bakända; genom magens omfång blir detta par- 

 ningssätt passande för dem. — V, 16. 2: (se Polypus). — V, 17. 2: Phalangier och 

 Spindlar alstras af likartade djur. — Ibid. § 15: Spårsteklarne jaga Phalangier... 

 (och detsamma: IX, 2. 3. Jämför Ichneumon, Ins. n:o 32). — V, 22. 1: Alla Spindlarne 

 paras på det beskrifna sättet (kap. 7), och föda först små maskar, men dessa maskar för- 

 vandlas till Spindlar, hela, och ej blott en del af dem; dessutom äro de runda från bör- 

 jan. Men då hon har födt, rufvar hon, och på tre dagar blifva de ledade (utbildade). 

 Alla föda i en spindelväf; men somliga i en, som är tunn och liten, andra i en tjock väf, 

 andra åter helt och hållet i ett rundt fodral; men några [arters '^gg^ ) omgifvas blott till 

 en del af spindelväf. Spindelungarne födas ej alla på en gång; men de hoppa strax 

 och spinna trådar. De innehålla en tjock och hvit saft, liksom maskarne. — § 2: Angs- 

 spindlarne föda först i en liten spindelväf (påse), hvars ena hälft är vänd mot dem 

 BJ elfva och den andra utåt (motsatt håll), och i denna utkläcka de ungarna genom rufning. 

 .Alen Phalangierna föda i en korg af tjock väf, på hvilken de sitta och rufva. De 

 skickligare bland Spindlarna föda ett mindre antal, men Phalangierna en stor mängd 

 (ägg), som, då de tillvuxit, omgifva modern rundtomkring, samt döda och utkasta henne, 

 men äfven ofta hannen (fadern) om de finna honom;; ty han rufvar jämte honan. Ibland 

 finnas ända till 300 omkring en Phalangium. Spindlarne blifva, ifrån att vara små, 

 fullvuxna ungefär på fyra veckors tid. — V, 26. 1 (se under Tinea, n:o 20). — VIII, 6. 1: 

 Spindlarne utsuga sitt rof utan att svälja det (de lemna det således helt ifrån sig). — 

 § 2: Phalangier och Ormar kunna lefva länge utan föda, hvilket synes af dem, som 

 uppfödas hos Apotekare. 



IX, 2. 5: Ascalabotes äter Spindlar. — IX, 26. 2: Spindlar och Phalangier äro 

 af flera slag. Af de Phalangier som bita starkt finnas två: den ena sorten liknar den 

 som kallas Lycus: den är liten, brokig, liflig och hoppande, samt kallas Psylla. Den 

 andra är större, till färgen svart, med långa framben; han är trög i sina rörelser, går 



