1. 



Uen komet, som Faye den 22 No v. 1843 upptäckte på observatoriet i Paris, tillvann 

 sig snart en större uppmärksamhet, då det visade sig att observationerna på densamma 

 icke kunde uppfyllas under förutsättning af en parabolisk form hos dess bana. På upp- 

 maning af Gauss försökte derföre Goldschmidt att beräkna densamma utan någon sådan 

 förutsättning; han fann dervid ur observationer, som omfattade en tidrymd af endast 15 

 dagar, att kometen rörde sig i en elliptisk bana med en omloppstid af något mer än 6\ 

 år. Sedan detta resultat genom flera följande räkningar blifvit i allmänhet bekräftadt 

 och endast deri undergått förändring, att de sednare räkningarne angåfvo omloppstiden 

 till omkring 1\ år, fortfor man att ifrigt observera kometen; längst följdes den med den 

 stora refraktorn i Pulkova, hvarest sista observationen erhölls den 10 April 1844. Ur de 

 erhållna observationerna, hvilka alla blifvit anställda efter kometens passage genom dess 

 perihelium, härledde Leverrier enligt minsta qvadratmetoden de sannolikaste elementerna 

 för den första apparitionen; vidare beräknade han de störningar, som af Venus, Jorden, 

 Mars, Jupiter och Saturnus deri skulle åstadkommas intill kometens nästa återkomst, och 

 genom dessa störningars anbringande till de förut funna elementerna erhöll han slutligen 

 ett elementsystem för den andra apparitionen. Med tillhjelp af en af Stratford ur detta 

 elementsystem beräknad efemerid återfanns kometen på observatoriet i Cambridge i Eng- 

 land, och intog derigenom sin plats såsom den fjerde af de periodiska kometer, h vilkas 

 återkomst blifvit konstaterad. Den första observationen i Cambridge anställdes den 28 

 Nov. 1850, och derefter följdes kometen såväl i Cambridge som i Pulkova till den 4 Mars 

 1851, då den på begge dessa ställen för sista gången observerades. Under denna appa- 

 rition erhöllos alla observationerna före kometens perihelii-passage. För det nästföljande 

 omloppet erhöll kometen ingen beräkning; den måste derföre vid dess tredje apparition 

 1858 så godt som ånyo upptäckas, och man hade dervid ingen annan ledning än en af 

 Hind publicerad "sweeping-ephemeris", som gaf dess asc. recta inom 8 och dess decl. inom 

 2 till 3 graders noggrannhet. Sedan Bruhns och Förster med refraktorn i Berlin för- 

 gäfves genomsökt flera zoner, återfanns slutligen kometen, oaktadt den högst oväntade 

 ringheten af dess ljusstyrka, af Bruhns den 7 Sept, 1858. Den observerades sedan såväl 

 i Berlin som i Cambridge Engl. till den 16 Okt,, då sista observationen erhölls i Berlin. 

 Af de anställda observationerna bekommos en del före och en del efter kometens perihe- 

 lii-passage. 



Då den Fayeska kometen sålunda blifvit i tre på hvarandra följande apparitioner 

 fullständigt observerad, erbjöd sig ett förut saknadt tillfälle att undersöka, huruvida ett 

 hittills enstående faktum, nemligen den af Encke funna accelerationen i medelrörelsen hos 

 den efter honom benämnda kometen, äfven hos den Fayeska skulle uppenbara sig eller 

 icke. Jag beslöt derföre, att efter en sträng beräkning af de störningar, som kometens 



