V id ett besök, som jag under hösten 1861 gjorde vid Ryska Central-Observatorium i Pul- 

 kowa, blef af dervarande mekanikern Herr Beauer för Vetenskaps-Akademiens räkning 

 förfärdigad en kopia af den dubbel-toise , hvilken Struve använde under gradmätningen 

 i Ryska Östersjöprovinserna, och hvilken sedermera legat till grund för samtliga basmät- 

 ninffarne vid den Skandinavisk-Rvska gradmätningen. 



Enligt komparationer, som Struve utfört mellan denna dubbel-toise och en af For- 

 tin förfärdigad samt af Arago certifierad kopia af den ursprungliga Peruanska toisen, 

 har dess längd blifvit bestämd till 1728,01249 Pariserlinier vid temperaturen + 13° R. — - 

 + 16° 25 C, med ett sannolikt fel af ± 0,00070 Par.linie (jfr Struve, Breitengradmessung 

 in den Ostseeprovinzen Russlands, Th. II, S. 407; och Struve, Are du méridien entré le 

 Danube et la Mer Glaciale, T. I, p. 36); densammas dilatation för värmet har blifvit fast- 

 ställd till 0,000011394 af hela längden för 1°C., med ett sannolikt fel af ± 18 enheter 

 i dilatations-coefficientens sista decimal (Struve, Are du mérid., T. I, p. 49). För öfrigt 

 har ifrågavarande dubbel-toise blifvit sorgfälligt komparerad med åtskilliga inom andra 

 länder vid gradmätningar begagnade étaloner, nemligen med några andra Ryska étaloner, 

 med Besselska toisen, med Wien er-Klaf ter, med Ostindiska normal-étalonen , med Engel- 

 ska Standard- Yard och med en af Schumachers, vid Danska gradmätningen begagnade, 

 mätstänger (Struve, Are du mérid., T. I, p. lxxiii); genom hvilka komparationer en till— 

 förene saknad sträng relation mellan olika länders gradmätnings-operationer blifvit vunnen. 



Med benäget biträde af Herr A. Wagner, Adjunkt vid Observatorium i Pulkowa, 

 utförde jag sjelf under mitt ofvannämnde besök några komparationer mellan Struves 

 dubbel-toise och den Stockholmska kopian. På min anhållan täcktes Herrar Döllen och 

 Wagner välvilligt öfvertaga dessa komparationers fortsättande under nästpåföljande vinter 

 och vår, dels för att närmare fastställa den Stockholmska kopians längd vid en viss 

 normal-temperatur, dels ock för att utröna samma stångs längdförändringar med förän- 

 drade temperaturer. Under sommaren 1862 anlände stången till Stockholm, jemte en 

 uppsats af Herr Wagner öfver dessa sistnämnda komparationer. 



I det följande skall jag afgifva redogörelse för samtliga dessa komparationer och 

 för de slutresultater, som jag ur dem dragit i afseende på den Stockholmska kopians 

 längd och dilatation för värmet. 



