SPETSBERGENS GEOGNOSI. 9 



Som bekant är, har på sednare tider hos åtskilliga författare den äldre åsigten börjat 

 göra sig återigen gällande, att de vanligen s. k. plutoniska bergarterna, endast de rent 

 vulkaniska produkterna afräknade, skulle vara på neptunisk väg uppkomna eller åtminstone 

 ej i egentlig mening eruptiva. 



Såsom jag under mina tidigare utflygter hade tillfälle att iakttaga hyperiten i Heela 

 Cove-berget, syntes ingalunda saknas skäl för ett dylikt antagande äfven hvad den beträffar. 



I en i öster och vester utskjutande bergkam, som var på nära håll synlig från öfra 

 sluttningen af det närmast Hecla Cove-berget följande svarta fjellet visade sig hyperiten 

 fullkomligt regelbundet öfverlagra lerskiffern, utan att denna syntes i någon mån rubbad 

 i sitt läge, och sjelfva hyperitmassan tycktes röja spår af en horizontel skiktning, antydd 

 genom mörkare och ljusare ränder. Äfven i Hecla Cove-berget visade sig de sedimentära 

 skikterna öfverhufvud taget fortlöpa parallelt med hyperitgången. Vid närmare aktgif- 

 vande på förhållandena och sådana de i det föregående äro framställda, kan dock häraf på 

 sin höjd bevisas, att den i smält eller åtminstone segflj-tande tillstånd uppvällande hype- 

 riten af naturliga skäl lättast funnit en väg emellan skikterna, som den åtskiljt och lossat 

 ifrån hvarandra. Dess skenbart regelbundna mellanlagring är derigenom lätt förklarad. 

 Att åter af densamma vilja sluta till hyperitens neptuniska ursprung måste förefalla så 

 mycket mera obefogadt, som vår erfarenhet från Hecla Cove-berget tydligen bevisar, att 

 den verkligen gångformigt uppträdande bergarten ingalunda alltid följer släkternas stryk- 

 ning; ty huru skulle annars, såsom fallet anfördes vara i detta berg, påtagligen samma 

 hyperitgång inom en kort distans efter hvarandra öfverlagras af kalk, qvartzit och ler- 

 skiffer, då den deremot, i fall den uppkommit på sedimentär väg, måste hafva utbredt sig 

 likformigt öfver ett visst skikt och likaså likformigt betäckas af ett sednare tillkommet; 

 å andra sidan torde profven af de omedelbart intill hyperiten förekommande bergarterna 

 lemna de omisskännligaste bevis, att hyperiten verkligen inverkat metamorfoserande på 

 desamma. 



Innan jag lemnar hyperiten vid Hecla Cove må anmärkas, att denna bergart på 

 hela Spetsbergen synes spela en särdeles betydande roll. Vid Hinlopen Strait uppträder 

 den i mägtiga gångar, genomsättande den petrefaktförande kalken; den stora mängd öar, 

 som förekomma i södra delen af sundet, utgöres deraf (enligt meddelande af Prof. Nor- 

 denskiöld), liksom med all sannolikhet Tusen Öarne vid Stans Foreland, om h vilka La.mont 

 uppgifver, att de alla bestå af en "coarsegrained greenstone", som påtagligen måste vara 

 den här ifrågavarande hyperiten. Vid Isfjorden iakttog jag den, under min vistelse der- 

 städes, så fullkomligt liknande den i Treurenberg Bay förekommande, att två stuffer från 

 de båda ställena omöjligen kunna skiljas ifrån hvarandra. Den är vidare bekant från 

 Bellsund och förekommer utan fråga på en mängd andra ställen, der liknande geologiska 

 förhållanden det medgifva. Sannolikt skulle ett noggrannt studium af dess förekomst 

 kunna lemna vigtiga bidrag till de sedimentära lagrens relativa ålder, då den utan tvifvel 

 samtidigt utbrutit på alla de olika ställena, der den för närvarande anträffas. 



Som en egen tillfällighet må slutligen anmärkas, att de Parry åtföljande vetenskaps- 

 män, som under hans bortovaro hufvudsakligen undersökte trakterna närmast Hecla Cove, 

 och meddelat en lång lista på der förekommande bergarter, alldeles råkat förbise hyperi- 

 ten, såvidt dit ej är att hänföra en i raset af Hecla Cove-berget anträffad lös sten, som 



K. Vet. Akad. Handl. B. 4. N:o 6. ^ 



