SPETSBERGENS GEOGNOSI. 15 



var stupningen, då det var omöjligt att bestämma, huruvida den företrädesvis skulle anses 

 för vestlig eller östlig, enär ej mindre de yttersta låga kustbergen än det egentliga 

 fjellet företedde en regelbundet itererad veckning, så att skikterna sålunda stupade än åt 

 ena än åt andra hållet. Denna egendomliga anordning faller redan på långt håll i ögo- 

 nen, då man från sjösidan får Gråhuksfjellet i sigte. Att döma af strykningen synes ler- 

 skiffern stå här i samma förhållande till den röda sandstenen, som samma bergart till 

 qvartziten i Hecla Cove-udden, om oekså allt der är i vida mindre skala. 



I förbigående må anmärkas, att af den från gammalt vedertagna benämningen på 

 udden synes bevisas, att man redan tidigt visste att iakttaga bergartens olikhet med de 

 i trakten eljest anstående. Öfverhufvud taget äro de gamla Spetsbergsnamnen i all sin 

 enkelhet i högsta grad träffande och uttrycksfulla, t. ex. Verlegen Hook, Flat Hook, Clo- 

 ven ClifF o. s. v. 



Redan i ett af de högre fjellen öster om den mindre Röde Bay börjar den röda 

 sandstenen öfvergå till glimmerskiffer. På den smala landtunga, som utskjuter emellan 

 båda (stället besöktes vid resan österut), är denna bergart den rådande i kustfjellen. 

 Strykningen är som vanligt norr till söder circa 20° V., fall omkring 70° åt sydost. För- 

 utom nästen och gångar af massformig qvartz, förekom här och der i skiffern plattryckta, 

 ot}'dliga korn af ett mörkbrunt, granatartadt mineral. 



Såsom ett ytterligare bevis till så många andra för Spetsbergslandets höjning för- 

 tjenar anmärkas, att i anstående berg vid 20 fots höjd öfver hafvets nivå förefunnos 

 hålor och urgröpningar i glimmerskiffern, som påtagligen förorsakats af en borrmussla på 

 en tid, då berget ännu var betäckt af hafvet. 



Bland lösa stenar träffades för öfrigt i stor mängd, förutom vanlig röd sandsten, 

 äfven stycken af ett grofkornigt konglomerat, ej olikt den schweitziska nagelfluh, huf- 

 vudsakligen sammansatt af rundslipade större och mindre qvartzbitar, sammankittade af 

 ett gliminerförande dels färglöst, dels rödt bindemedel, tydligen endast en varietet af 

 sandstenen sjelf. Det träffas också i trakten anstående och måste af naturliga skäl isyn- 

 nerhet förefinnas i närheten af de bergarter, hvarifrån sandstensbildningen ledt sitt ur- 

 sprung. Att dessa åter, såvidt lemningar deraf ännu finnas öfver hafvets nivå, företrä- 

 desvis äro att söka i den qvartzrika glimmerskiffern synes knappast vara tvifvel under- 

 kastadt. Svårare är att afgöra, hvarifrån det jernrika bindemedlet, här såväl som i huf- 

 vudmassan af den finkornigare egentliga sandstenen, i första hand kan anses härröra. 



Den egentliga Röde Bay torde endast erhållit sitt namn på grund deraf, att man, 

 kommande vester ifrån, der först iakttog den i ögonen fallande röda bergarten, enär 

 densamma på en mängd andra ställen uppträder långt mera sjelfständig och mindre blan- 

 dad med andra bergarter. Det höga fjellet, som i öster begränsar fjorden, utgöres 

 dels af glimmerskiffer, dels af en grå, gliminerförande, skiffrig qvartzit; det i söder 

 derom liggande af en grofkornig röd sandsten, det derpå återigen följande af nyss- 

 nämnda röda konglomerat. I fjordens inre synas de röda bergarterna vara de rådande, 

 hvarpå vi på vestra sidan, i fjellet närmast den yttersta glacieren, träffa en rödgul gra- 

 nit med bäddar af granatförande glimmerskiffer, samt slutligen i fjellet, som un- 

 der namn af Flat Hook i N.V. begränsar fjorden ifrån sundet emot Norskön, enrådande 

 grå granit. 



