16 



C. W. BLOMSTRAND, 



Vi hafva härmed hunnit gränsen för de skiktade bergarterna oeh befinna oss i 

 området för den mägtigt utvecklade granitregion, som intager nordvestra hörnet af Spets- 

 bergen med den af gammalt välbekanta ögrupp, hvaraf detsamma omgifves. 



På öarne öfverensstämma bergens former med de svenska granitbergens, då de öf- 

 verhufvud taget utgöra kullriga, långsträckta ryggar och endast här och der i de branta 

 stupningarne mot hafvet antaga det vilda och sargade utseende, hvaraf graniten annars 

 karakteriseras. Så mycket tydligare framträder detta i de högre fjellen å fastlandet, som 

 med sina taggiga kammar och spetsar kunna anses som verkliga typer för Spetsbergsfjellen. 

 På den nyss omnämnda Flat Hook samt de nordligast liggande öarne, såsom båda 

 Norsköarne, Cloven Cliff och Fogelsång, uppträder graniten renast, vanligen finkornigt gra. 

 Vi hafva redan sett, att den mot Rödebay snart omvexlar med glimmerskiffer. Detsamma 

 är äfven händelsen längre söderut mot öppna hafvet. T. ex. redan i den ansenliga Am- 

 sterdam-ön kan den anses hafva öfvergätt till gneisgranit eller rättare en blandning af mer 

 och mindre tydligt skiktad glimmerskiffer med i bredare gångar och ådror uppträdande 

 verklig granit, som stundom förekommer i hög grad grofkornig, tills slutligen söder om 

 Magdalena Bay glimmerskiffern blir enrådande och graniten kan anses fullkomligt upphöra. 

 Häraf, såväl som ännu mer af de mägtiga bäddar af kristallinisk kalk, hvaraf graniten på 

 flera ställen genomsättes, synes på goda grunder kunna antagas, att den plutoniskt upp- 

 trädande graniten vid sitt utbrott förefunnit skikter af lerskiffer och kalksten, som genom 

 dess metamorfoserande inverkan öfvergått till sin närvarande form. 



Att kalken, hvars förekommande inom granitregionen i mer än ett hänseende är af 

 särskilt intresse, ingalunda uppträder särdeles underordnad, visar sig redan af de ej få 

 lokaler, der jag under mina brådskande exkursioner, ifrån ankarplatsen vid Norsköarne 

 21 — 25 Juli samt under uppehållet i Magdalena Bay 26 — 29 Juli, träffade densamma 

 i större massor, nemligen å Hvitholmen, på Cloven Cliff-ön å fastlandet gentemot inre 

 Norskön samt i Magdalena Hook's höga fjellkam. 



Med namnet Hvitholmen betecknar jag en mindre holme, belägen ett stycke utanför 

 sundet mellan inre Norskön och fastlandet, för att dermed antyda ett slags motsvarighet 

 till den på kartorna under namnet Hvidö i nämnda sund förlagda större ö, som i verk- 

 ligheten helt och hållet felas. Ön utgöres hufvudsakligen af en vackert kristallinisk, hvit 

 kalksten och i öfrigt af en merendels nästan likformigt hvit granit, som på något afstånd 

 knappt kan skiljas ifrån kalken. Granit och kalk vexla ej sällan på korta mellanrum med 

 hvarandra. Stundom hvilar kalken krumböjd öfver graniten, stundom genomsättes den af 

 smalare eller bredare granitgångar, som åter pä ett ställe i sin ordning till och med föra 



kalk innesluten i sin massa. En dy- 

 lik gång af granit, som tvärt öfver- 

 skär kalken eller rättare ined en ät 

 båda sidor skarp begränsning upp- 

 träder på öfvergången mellan kalken 

 och den finkornigare graniten pä sö- 

 dra sidan af ön, utmärker sig genom 

 sin egendomliga anordning af be- 

 ståndsdelarne, i det qvartziten före- 

 kommer stängligt kristallinisk, in- 



Granitgang i kalk på Hvitholmen. a Granit. 4 Kristallinisk kalk. 



