SPETSBERGENS GEOGNOSI. . 19 



i hög grad varierar, isynnerhet efter fältspatens beskaffenhet. Oftast uppträda de i den 

 svenska gånggraniten vanliga fältspatsarterna jemte hvarandra, stundom båda färglösa, 

 stundom af skiljaktig färg, t. ex. såsom fallet var i en särdeles glimmerfattig granitvarietet 

 af egendomligt utseende, med oligoklasen röd och orthoklasen gulaktigt grön, såvidt ej 

 den sednare vid noggrannare undersökning befinnes utgöra en annan fältspatsart. Af 

 mera fremmande mineralier träffades augit, pistacit, hornblende, det sistnämnda dels mörk- 

 grönt i större derba partier, dels svart, kristalliniskt insprängdt i fältspatmassan, liksom 

 undanträngande glimmern, hvarigenom graniten i en del gångar till alla delar antager 

 egenskaperna och utseendet af syenit. Af jemförelsevis sällsyntare mineralier anträffades 

 skapolit, sphen, apatit i små, genomskinliga, gröna kristaller, inneslutna i fältspaten, samt 

 slutligen, liksom de föregående i ytterst ringa mängd, orthit i små insprängda korn med 

 den vanliga karakteristiska strålningen i den omgifvande massan. 



Af särskilt intresse är orthitens förekomst i Spetsbergsgraniten, såsom ytterligare 

 bevisande dess nära öfverensstäminelse med den skandinaviska gånggraniten, hvilken med 

 skäl kan anses karakteriseras genom förekomsten af detta och dermed beslägtade mine- 

 ralier. Man har ju på grund deraf till och med velat beteckna den som orthit- 

 granit. 



På den lilla halfön i det inre af Magdalena Bay, som bildar den s. k. Engelska bug- 

 ten, träffades skapolit utan blandning med andra mineralier, porfyrlikt utsöndrad i qvartz, 

 hvaraf den linkorn iga, grå graniten var gångformigt genomsatt, samt på ett annat ställe 

 i en vanlig fältspatrik utsöndring stråligt kristallinisk, svart turmalin. 



I de grofkorniga granitgångarne i närheten af kalken förekomma öfverhufvud taget 

 samma mineralier, som de förut omnämnda, men till en del ymnigare och mera tydligt 

 utbildade. T. ex. sphenen träffades ingenstädes så vacker som omedelbart intill kalk- 

 bädden å fastlandet vid Norskö-sundet, der den förekom i stora kristaller, inbäddad i hvit 

 fältspat, tillsammans med orthit, h vilket alltid ytterst sparsamt förekommande mineral i 

 största mängd fö^refanns i den förut omnämnda skriftgranitartade gången i Hvitholmen. 

 Ett jemte orthiten deri funnet, i långa prismer kristalliserande, svartgrönt mineral, 

 som ytterst lätt föll till pulver under hammaren, är utan kemisk analys omöjligt att be- 

 stämma. 



I närheten af de större kalkbäddarne och äfven der sådana för tillfället ej träffa- 

 des, t. ex. å Amsterdam-ön, med all sannolikhet i det nära grannskapet derintill, förekomma 

 här och der smärre gångar och ådror, som särskilt synas vara uppkomna vid den ome- 

 delbara kontakten mellan kalken och den kiselrika granitinassan. De utgöras nemligen 

 ej sällan så godt som uteslutande af kalksilikater, här och der med insprängda qvartz- 

 partier, på andra ställen med kalk såsom grundmassa. För dylika lokaliteter karakteri- 

 stiska mineralier äro framför allt augit, idokras, wollastonit i färglösa, finstråliga partier, 

 samt brungul granat, mera underordnad skapolit, isynnerhet der kalken är rådande, säll- 

 syntare, såsom nyss nämndes för det inre af Magdalena Bay, utsöndrad i ren qvartz. I 

 Magdalena Hook träffades dylika smärre gångar, isynnerhet ofvanom den stora kalkflötsen 

 mellan 2000 och 2300 fots höjd. A Amsterdam-ön måste jag inskränka mig till uppsam- 

 lande af i strandraset anträffade lösa stenar, då vid tiden för mitt besök derstädes för- 

 hållandena ej medgåfvo ett så långt uppehåll, som skulle erfordrats för uppsökandet af 

 deras ursprung på någon högre upp belägen punkt af den branta fjellsidan. 



