22 C. W. BLOMSTRAND, 



göra en mindre bugt, bildad å ena sidan af en i sjön utmynnande större glacier (af 

 circa \ svensk mils bredd), å den andra af den genom Scoresbys besök derstädes 

 bekanta Cap Mitra, som är en af de skarpast utspringande och genom sin egendom- 

 liga form mest i ögonen fallande af de berguddar, hvaraf de sju glaciererna åtskiljas. 

 Jag befann mig således redan helt och hållet inom området för de kristalliniska skiffer- 

 arterna. 



Cap Mitra erbjuder ett nytt exempel på den i ovanlig grad itererade lagervexlingen, 

 i det jemte och om hvarandra på ett kort område uppträdde nästan alla tänkbara varie- 

 teter af gneis, som kunde anses som den rådande bergarten, än med den mest karakte- 

 ristiska gneisstruktur, än med rådande röd fältspat och sparsamt inströdda hvita glimmer- 

 blad, nästan öfvergående till granit, än qvartzitartad, bestående nästan uteslutande af 

 qvartz, än tunskiffrig och med förherrskande svart glimmer, utgörande en verklig glim- 

 merskiffer, stundom rättklufven, stundom vresig och genomsatt af röda granater. Lösa 

 stenar af hornblendeskiffer visade, att äfven denna bergart är i fjellet anstående, och 

 slutligen, då vi följande dagen lyckats segla så långt söderut, att bergets andra sida kunde 

 komma i sigte, gaf en hvit strimma, som i sned riktning öfverskar detsamma, ett efter 

 förut vunnen erfarenhet omisskännligt bevis på närvaron af kalk, hvilket jag också vill 

 erinra mig, att Scoresby vid sin beskrifning af Cap Mitra om detsamma anmärkt. Huru 

 intressant det än skulle varit att studera kalkens uppträdande inom gneisformationen — 

 att den tillhörde samma stora kalkbädd, som i sönderslitna partier förekommer med gra- 

 niten, torde knappt vara tvifvel underkastadt — var dock en förnyad landstigning ej 

 mera att sätta i fråga, då vinden, som under tiden friskat upp, förde oss allt närmare 

 vårt egentliga mål. 



Hvad angår strykning och fall i ifrågavarande trakt, visade sig båda i hög grad 

 oregelbundna. A strandklipporna var strykningen ungefär N.V. — S.O., med circa 60° fall 

 åt N.O. I sjelfva fjellet tycktes strykningen gå åt S.V., med ringa lutning åt vester. 

 Hufvudriktningen torde här, som öfverallt i det föregående, kunna antagas såsom nordlig 

 med mer eller mindre lodrät stupning. 



Med den sista och måhända betydligaste af de sju glaciererna kan gneisbildningen 

 anses upphöra. Fjellen söder derom, tills snart derefter kusten kröker sig mot de för- 

 enade Kors- och Kin gs-f jordarne, såsom den i sjelfva hörnet liggande underligt formade 

 Mockhuk, synas, att döma af utsigten ifrån sjön, utgöras af röd sandsten. Det vidsträckta 

 lågland, hvarigenom dessa berg åtskiljas ifrån hafvet, lade för tillfället hinder i vägen för 

 deras undersökande på närmare håll. östligt derifrån vidtaga omvexlande kalk och hårda 

 skifferarter, och vi befinna oss i den nästan uteslutande af dessa bergarter betecknade, 

 ungefär i norr och söder strykande Kors Bay, och med detsamma ännu en gång inom om- 

 rådet för den formation, hvaraf Spetsbergens ögrupp synes företrädesvis karakteriseras. 



De nämnda båda fjordarne, som genom en bred, gemensam mynning stå i samman- 

 hang med öppna hafvet, ungefär vid den punkt af kusten, der det stora Forelandssundet 

 kan anses börja, blefvo under fulla tre veckors tid vårt slutligen långt ifrån frivilliga up- 

 pehållsställe, då stiltje och motvind dag för dag fördröjde afseglingen. Då vi emellertid, 

 sedan de nödvändigare arbetena blifvit verkställda, hvarje ögonblick måste hålla oss beredda 

 till affärden, kunde undersökningen af de i många afseenden intressanta fjordarne det oak- 

 tadt långt ifrån blifva så fullständig, som eljest på långt kortare tid skulle låtit sig göra. 



