SPETSBERGENS GEOGNOSI. 31 



Fiskpetrefakterna äro tyvärr alltför bristfälliga, för att kunna tjena till vidare led- 

 ning. De små fragmenterna af fjell och dylikt äro emellertid i den fina lerskiffern särdeles 

 tydligt återgifna. Stenkolsflötsernas absoluta mägtighet är svår att med bestämdhet af- 

 göra, då för en fullständigare undersökning hade fordrats att utåt hela bredden af de 

 kolförande skikterna undangräfva det en half till tre alnar tjocka grus- och stenlager, 

 hvaraf de till större delen betäcktes. Jag måste med de otillräckliga redskap och de 

 ringa arbetskrafter, som stodo mig till buds, nöja mig med en ungefärlig bestämning. A 

 andra sidan visade sig påtagligen, att stenkolen på olika punkter varierade i mägtighet 

 såväl som i lagrens stupning och stenkolens egen beskaffenhet. 



Af profilen öfver stället n:o 1 synes, att de öfre stenkolsflötserna, hvardera med en 

 bredd af omkring en aln åtskiljda genom smalare band mineralblandadt kol eller sandsten, 

 stupa nästan lodrätt mot S.V. De under k' antydda kolflötserna ligga vida mera hori- 

 sontalt. Tydligen synes såväl häraf, som af de åtföljande till en del ända till starkt båg- 

 böjda skikterna, att en rubbning af lagren af en eller annan anledning egt rum. 



I n:o 3, i bottnen af en uttorkad glacierbäck, lyckades jag lägga stenkolen i dagen 

 på en, så vidt jag kunde finna, nästan oafbruten sträcka af åtta fots bredd. Stupningen 

 af lagret tycktes vara omkring 60", så vidt det annars var kolflötsens naturliga gräns, jag 

 på ena sidan lyckades anträffa. Då stenkolen å förstnämnda stället var liksom samman- 

 pressad och skäligt tunnskiffrig, kunde här utan svårighet med pikhammaren utbrytas 

 fasta stycken af ända till en kubikfot och deröfver. Huruvida denna stenkolsbädd, som 

 af dem jag träffade syntes vara den mägtigaste, såsom troligt är åtföljes af andra under- 

 ordnade, var omöjligt att genom försök utröna, då grusbädden för öfrigt var för djup att 

 genomgräfva. 



Man skulle möjligen kunna frestas att antaga, att stenkolsflötsens mägtighet på 

 ifrågavarande ställe var helt och hållet skenbar, och endast beroende på en tillfällig krum- 

 ning af lagret, hvars kullriga öfra del framträdde i dagen. Den, som det syntes, regel- 

 bundna stupningen af sandstensflisorna, som trädde i dagen några alnar längre mot sjön, 

 torde dock göra mera sannolikt, att flötsen härstädes var en verklig, omedelbar fortsätt- 

 ning af de tre under a, b och c på första lokaliteten betecknade, med enda skilnaden, att 

 de åtskiljande sandstensskikterna utkilat till smalare band. 



De vackraste slenkolen träffas i n:o 4, der flötsen fläckvis (tre ställen) framträder 

 under grusbädden vid sidan af en glacierelf utåt en sammanlagd sträcka af circa 30 fot. 

 Den är här glänsande svart, med skåligt splittrigt brott och visar här och der en tydligt 

 vedartad textur. Stenkolen i n:o 3 äro mindre glänsande, splittrigare i brottet. På ytor, 

 som länge varit utsatta för luft och fuktighet, har den ofta en ljusbrun färg af rost. 



Kolet brinner särdeles lätt, med stark, gul låga, och nästan fullkomligt till aska. 



Enligt Scoresby skulle Holländarne hafva hemtat stenkol i Kings Bay till förbrukning 

 på sina fartyg under resan hemåt. Man skulle således vänta att finna en af gammalt be- 

 arbetad grufva. Men på ingen af de fem punkter, der jag fann stenkolen anstående, syn- 

 tes minsta spår, att de någonsin varit vidrörda af menniskohand. I lagrets fortsättning 

 norrut långs låglandet sökte jag dem förgäfves i anstående k lyft, och söderut måste de, 

 att döma af riktningen, täckas af glacierer eller uppskjuta i så godt som otillgängliga 

 fjell. En möjlighet är visserligen, att en helt annan kolflöts kan förekomma på någon 

 annan punkt af bayen, ehuru att döma af mina egna, om också visserligen långt ifrån 



