32 C. W. BLOMSTRAND, 



fullständiga undersökningar af fjorden, föga anledning finnes till ett sådant antagande. 

 Det sannolikaste synes nästan vara, att man inskränkt sig till uppsamlande af de på hafs- 

 stranden och framför allt i de vida, stenbetäckta strömbäddarne kringströdda stenkols- 

 styckena. På en liten sträcka af elfbädden från n:o 3 kunde än i dag utan svårighet 

 plockas flera säckar kol, och naturligtvis skulle det i äldre tider förefunnits vida ymni- 

 gare, innan det ännu blifvit föremål för förbrukning. Ett sådant antagande låter väl för- 

 lika sig med Scoresbys uppgift, att stenkolen var lätt att anskaffa, liksom å andra 

 sidan endast dymedelst naturligen förklaras det redan antydda anmärkningsvärda förhål- 

 landet, att stenkolsflötsens belägenhet kunnat blifva under en oss närmare liggande tid 

 fullkomligt obekant. 



Hvad slutligen angår den tekniska betydelsen, som fyndet af ifrågavarande sten- 

 kolsflöts för framtiden kan ega, äro ej många ord derom att anföra. Tyvärr befinner 

 sig stenkolslagret på Spetsbergen. Vore lagret också långt rikare och lätt-tillgängligare, 

 ån det verkligen är, är denna enda omständighet tillräcklig att så godt som omintetgöra 

 dess värde. Att föra stenkol härifrån till Norge, hvilket, såsom det närmast liggande land, 

 väl ensamt kunde komma i fråga, torde knappt falla någon in, då vinsten troligen skulle 

 uppslukas af arbets- och transportkostnaderna. 



Till någon nytta torde den likväl kunna blifva för den stora mängd valross- och 

 skälfångare, som årligen besöka Spetsbergen, och deraf kunde förse sig med nödigt bränn- 

 material. 



Med skäl skulle väl häremot kunna invändas, att man i den vida lättare tillgängliga 

 drifveden på stränderna eger brännmaterial nog. Men att döma af min egen erfarenhet 

 synes tillgången på driftimmer ingalunda vara så ymnig, som man vanligen föreställer 

 sig. A ena sidan är förekomsten deraf helt och hållet tillfällig och beroende på lokala 

 förhållanden, t. ex. strändernas beskaffenhet, då en nödvändig förutsättning är, att kusten 

 är tillräckligt låg att tillåta drifvedens uppkastande. Ar stranden hög och klippig, såsom 

 fallet t. ex. är med få undantag såväl i Kors- som Kings Bay, är fruktlös möda att söka 

 efter sådan. A andra sidan måste driftimret ovilkorligen minskas år för år på de mera 

 besökta ställena, då, att döma af det ytterst sällsynta förekommandet af i hafvet drif vande 

 timmer, förbrukningen knappast kan anses ersättas genom ny tillförsel. Att på gynnsamma 

 lokaler, t. ex. i den sällan besökta innersta bugten af Vide Bay, ännu träffas massor af 

 uppkastad ved, kan ej anses stå i strid härmed, då man besinnar, att de närvarande för- 

 råden äro på dylika ställen så att säga uppsamlade under århundraden. Förruttnelsen 

 försiggår ytterligt långsamt, och ingenting är möjligare, än att ett timmerblock, som för 

 ett hugg med yxan visar sig så godt som friskt, kunnat hafva legat på samma ställe se- 

 dan århundraden tillbaka. 



Men vare härmed huru som helst; af det oumbärliga, och dertill är väl i ett klimat 

 som Spetsbergens i första rummet bränslet att räkna — vi behöfva endast tänka oss det 

 ingalunda så sällsynta tillfället af en frivillig eller nödtvungen öfvervintring — af det oum- 

 bärliga kan aldrig finnas för mycket, och möjligen skall mer än ett tillfälle inträffa, då 

 bekantskapen med stenkolens förekomst ej blifver helt och hållet värdelös. 



Ett fall kunde tänkas, der stenkolslagret i Kings Bay kunde mera omedelbart komma 

 till nytta. Valross- och skälfångsten har år för år blifvit mindre gifvande. Ett fullt 

 planmessigt bedrifvande af densamma är endast så mycket mera nödvändigt, så vidt man 



