SPETSBERGENS GEOGNOST. 35 



är utan fråga att räkna som det för Isfjorden i första rummet karakteristiska och det som 

 framför allt annat ger den dess intresse. 



Nämnda bergarters uppträdande på sydsidan torde också lemna den naturliga för- 

 klaringen på det annars onekligen i hög grad öfverraskande fenomenet, att under det på 

 nordsidan af hufvudfjorden såväl som på vestra stranden af Green Harbour dalar och sänk- 

 ningar äro, liksom fallet vanligen är längre norrut, uppfyllda af glacierer, på hela syd- 

 kusten, med nämnda lätt förklarade undantag, knappast en enda glacier är- att anmärka, 

 som till fullo kan förtjena detta namn. Breda och djupt inskärande dalgångar saknas för 

 ingen del; de sydliga fjordarmarne fortsätta utan undantag med betydliga dalfören långt 

 inåt landet och äfven i parallel riktning mot hufvudfjorden inskjuta sådana från sidan af 

 de mindre bugterna. Jordmånen i sandstens- och lerskifferregionen är ogynnsam för is- 

 bildningen, och glaciererna uteblifva eller uppträda i ytterlig grad underordnade. 



Efter dessa allmänna anmärkningar öfvergår jag till den mera speciella redogörelsen 

 för mina undersökningar rörande de geognostiska förhållandena i Isfjordens omgifningar. 

 De anställdes dels under den fortsatta båtturen, h varunder Green Harbour och Coal Bay 

 må framför andra nämnas som de punkter, som besöktes; derefter, sedan jag den 2-7 Aug. 

 inträffat i Advent Bay, dit fartyget under tiden ankommit, ifrån ankarplatsen derstädes. 

 En derifrån företagen båtfärd åt fjordens inre måste, för de vanliga farhågorna att onö- 

 digtvis fördröja affärden, inskränkas till omkring en mil inåt Midterhuks-armen, huru gerna 

 jag än annars skulle önskat fullfölja den redan från första början hysta planen att om 

 möjligt söka uppnå bottnen af Isfjorden och på samma gång måhända lyckas framtränga 

 öfver land till Storfjorden, som var det företrädesvis afsedda, men förfelade målet för 

 vår resa. 



I det inre af Green Harbour (Tafl. II, fig. 3) nedskjuta tre glacierer ifrån de längre in 

 belägna, högre fjellen, den ena emot sjelfva bottnen af fjorden, de båda andra längre upp 

 på vestsidan. Moränstenarna i desamma befunnos nästan uteslutande utgöras af en sär- 

 deles petrefaktrik, kiselhaltig kalk, under det de låga strandbergen visade en helt annan 

 karakter och bestå endast af sandsten och hård lerskiffer. De ur glaciererna uppstigande 

 och till en del desamma åtskiljande, sönderslitna och oregelbundna fjellkammarne visade 

 sig också genom sin form väsendtligen skiljaktiga från fjellen på fjordens andra sida, der 

 de sistnämnda bergarterna redan uppträda till betydlig mägtighet, bildande, såsom tydli- 

 gen syntes, en ursprungligen oafbruten fjellplatå, som genom djupare och grundare in- 

 skärningar efterhand delats i isolerade bergpartier af i ovanlig grad regelbundna och be- 

 stämdt markerade konturer, med sin nästan horizontala öfra yta, sina genom hårdare, pa- 

 rallelt löpande skikter, liksom i skilda etager fördelade branta bergsidor och de efter 

 hvara^idra återkommande i desamma utskurna öppningarne för raset ofvanifrån, ovilkor- 

 ligen erinrande om med konst uppförda, regelbundna byggnader, hvaröfver endast här och 

 der reste sig enstaka fjelltoppar, men nästan utan undantag med skarpa, rätliniga kontu- 

 rer, för att ytterligare fullfölja samma jemförelse, liksom representerande tornen i denna 

 bergens stad med en enkelhet i stil, som förträffligt harmonierade med det helas lugna och 

 allvarliga hållning. 



För att möjligen träffa öfvergången mellan bergarterna, besteg jag den längst i norr 

 belägna glacieren, tills jag hunnit den af densamma omslutna fjellkammen. Denna utgjordes 

 efter förväntan af en ytterligt kiselrik kalk, eller på sina ställen fullkomligt ren qvartzit, 



