SPETSBERGENS GEOGNOSI. 45 



har en grönstensartad bergart (af blekt blågrön färg) tvärs genombrutit skikterna och 

 rubbat och bågböjt de närmast liggande. 



Den större bädd, som följer närmast öfver lerskiffern, utgöres af hård sandsten, hvil- 

 ken som vanligt i mägtiga, horizontala band utskjuter från sidorna af det högre fjellet. 

 I denna anträffades de vackraste, om också alltid ofullständiga exemplar, som jag på 

 något ställe öfverkom, af snäckor tillhörande Cephalopodernas grupp, till en del fullstän- 

 digt förvandlade till kristallinisk kalk eller, som annars vanligt, endast med ett aftryck, 

 lemnadt i sandstenen sjelf. Det må för öfrigt nämnas, att sandstenen här ofta klyfver 

 sig i stora, vackert tafvelformiga, tjockare och tunnare skifvor. 



På en låg landtunga, som utskjuter nästan öfver halfva fjordens bredd, ungefär en 

 mil inåt hufvudarmen norr om Midterhuken, och der lemningarne af ett gammalt rysshus 

 ännu befinna sig, träffades ibland lösa stenar af lerskiffer och sandsten äfven ymnigt 

 kringströdda, större och minder rullade stycken af hyperit, till alla delar så lik hyperiten 

 i Hecla Cove-berget, att man skulle kunnat hafva allt skäl att anse den en gång hafva till- 

 hört samma massa. Det skulle hafva varit af stort intresse att uppsöka den i anstående 

 klyft, men tiden var oss allför knappt tillmätt, och vi måste lemna hyperiten såväl som 

 fjordens obekanta inre åt andra, som möjligen efter oss komma att besöka dessa trakter, 

 med mindre beroende af yttre omständigheter. Att hyperitfragmenterna såväl som sand- 

 stenen och lerskiffern härrörde från någon punkt af Midterhuksfjellen, h varifrån den låga 

 sandrefveln utsköt, måste utan fråga vara det sannolikaste. A andra sidan måste, att 

 döma af utseendet, såväl bergen norrut på andra sidan, der en ny Midterhuk utsköt i 

 jemnbredd med den förra, som fjellen längst inåt fjorden tillhöra samma sandstensbildning. 



Men skulle sålunda hyperiten genom densamma hafva utbrutit, inser jag dock mer 

 än väl, att inga säkra slutsatser deraf kunna dragas, lika litet som af eruptiva bergarters 

 förekomst öfverhufvud taget. 



Den 6:te September lemnades Isfjorden. Drif-isen österifrån tillintetgjorde alla pla- 

 ner på Bellsund, och den 12:te anträddes hemresan ifrån, den sista såväl som den första, 

 ankarplatsen i Kobbe Bay. Storm och tjocka gäckade våra förhoppningar att under förbi- 

 farten få för några dagar besöka Beeren Eiland. 



De nakna facta äro framlagda, som i all sin ofullständighet skulle lemna utkastet 

 till en teckning af Spetsbergs-landets geognostiska förhållanden, såvidt slupen Magdalenas 

 resa sträckte sig. Det återstår endast att i några få ord söka draga de allmänna slutsat- 

 serna af det förut anförda. 



De äldsta partierna af de af mig besökta delarne af Spetsbergen måste utan fråga 

 vara att söka i området för de med graniten nära förenade kristalliniska skifferarterna 

 mellan Mussel- och Treurenberg Bay, samt i nordvestra hörnet, från omgifningarne af 

 Röde Bay i öster, söderut till de fjellsträckningar, som närmast begränsa den gemensamma 

 mynningen af Kors- och Kings Bay. 



De öfver de kristalliniska skiffrarne lagrade bergarterna synas mig alla tillhöra 

 samma bildning, de som österut ifrån Verlegen Hooks-kedjan uppträda i form af omvex- 

 lande qvartzit, lerskiffer och kalk, såväl som de öfver ett vidt område kring Vide och 



K. Vet. Akad. Handl. B. 4. N:o 6. ' 



