8 A. E. NORDENSKIÖLD, 



betäckt af fast is. I slutet af Augusti deremot, då vi ånyo besökte stället, kunde man 

 ej mera se någon annan is i vattnet, än ett och annat från en jökel nedfallet isberg. 



Söder om denna fjord borde det sund mynda, som blifvit år 1860 upptäckt af Nor- 

 ska Spetsbergsfarare, och som skulle norr om Walter-Tymens fjord sammanbinda Storfjor- 

 den med Hinlopen Strait. Vi sökte dock detta sund förgäfves. Förmodligen kunde vi ej 

 för is framtränga så sydligt, som dess mynning är belägen. 



Straxt vester om Hinlopen Strait ligger slutligen den fjord, i hvilken vårt fartyg 

 så länge låg instängdt af is, nemligen Sorgebay, eller som den på Holländska kort kallas 

 Treurenberg-bay. Sorgebay utgör en milsdjup, från norr till söder sig sträckande hafs- 

 bugt, som i öster begränsas af Hecla hook, i söder af en numera återgående jökel, 

 hvilken skjutit framför sig stora slam-moräner, och hvilken mera åt det inre af landet 

 begränsas af höga bergstoppar. Hela den vestra stranden bildar närmast hafvet ett vid- 

 sträckt, vid slutet af Juni månad ännu isbetäckt, men innan medlet af Juli nästan snöfritt 

 lågland , som i norr slutar med den nordligaste udden af det egentliga Spetsbergen, Verlegen- 

 hook, och i vester begränsas af en ungefär J — \ mil från stranden gående brant, af glimmer- 

 schiffer bestående bergskam. Midten af bugten är liksom tillsnörd af tvenne uddar, hvar- 

 dera på sitt sätt märklig. Vid den östra af dessa inväntade Parrys fartyg Hecla åter- 

 komsten af den bekanta, på polarisen utsända expeditionen. De flesta magnetiska iaktta- 

 gelser under denna berömda resa äro anställda derstädes, och lemningar af den utaf Parry 

 å Point Crozier uppresta flaggstången finnes ännu. A den vestra stranden deremot erinra 

 en mängd Holländska grafvar om anledningen till denna bugts så hemska namn. Vårt 

 fartyg kastade den 6 Juni ankaret vid stranden af detta grafnäs, samt blef straxt derefter 

 alldeles plötsligen derstädes instängdt af drifis, och detta ej för första gången. Samma 

 fartyg hade nemligen tvenne somrar förut, ungefär vid samma tid på året som nu, besökt 

 denna hamn, och h värd era gången blifvit i den, under flere veckors tid, instängdt af is. 

 Dessa anmärkningsvärda förhållanden hafva fartygens besättningar sökt föreviga uti ett 

 stort, å kullens topp upprest, med lämpliga inskriptioner försedt träkors. Stället benämn- 

 des derföre ofta af oss Aeoli kors. 



Såväl vid Aeoli kors eller grafkullen, som i den lilla, Hecla cove benämnda bugten 

 söder om Point Crozier, finnas goda ankarplatser äfven för temligen stora fartyg, men 

 likväl skulle det utaf någon af expeditionens medlemmar för denna fjord föreslagna namnet 

 "råttfällan" vara särdeles lämpligt och passande. Äfven då en fullständig ostlig eller sydlig 

 storm rasar i Straitet, råder en fullkomlig stiltje redan i midten af bugten, och knappast 

 rent nordliga vindar tyckas förmå att sätta dess luftpartiklar i någon starkare rörelse. För 

 vind är här således ingen fara, men desto mera för is. Fjorden kan vara fullkomligt isfri 

 den ena timmen och den andra så uppfylld af drifis, hvilken ström och storm fört med sig 

 från norra ishafvet, att icke ens en båt kan tränga sig fram. När fjorden är isfri, samlar 

 sig isen gerna vid den mycket träffande benämnda Verlegen-hook, och hindrar således 

 fartygen att segla vesterut. Ät öster åter är hemvägen ständigt stängd, emedan Strai- 

 tet aldrig i hela sin längd är öppet, d. v. s. isfritt eller drifisfritt, och merändels blåser 

 der en så stark, med tät dimma förenad sydostlig storm, att det är förenadt med ganska 

 stor fara för ett fartyg att segla ens tvärsöfver detsamma. Man kan under flera vec- 

 kors tid hafva klart och vackert solskensväder vid Aeoli kors, medan nästan oafbruten 

 tjocka och storm råder en half mil nordligare i mynningen af Straitet. Horisonten är derföre 



