10 A. E. NORDENSKIÖLD, 



I Straitets smala, norra del finnas inga egentliga öar, utan endast några små 

 kalkref eller kalkholmar, som på ett afstånd af ett par tusen alnar åtfölja kusten af den 

 a äldre kartor utritade Nordostön. 



Längst i nordost begränsas mynningen af Straitet af en halfö, hvilken å äldre 

 kartor är angifven som en fullständig ö och benämnes Stora Stenön. Denna halfös södra 

 del upptages af ett temligen högt, emot norra stranden af Murchisons bugt brant stu- 

 pande berg, men dess öfriga del bildar ett temligen vidsträckt lågland, från hvilket 

 endast här och der några små kalkklippor skjuta fram i dagen. Detta lågland är fullt 

 af grunda söt- eller saltvattens-laguner, och består för det mesta af samma ofruktbara 

 kalkgrus, som öarne i Murchisons bugt. På stranden ligga ofantliga massor af drifved 

 kringspridda, äfvensom en mängd andra af golfströmmen hitförda saker, såsom pimpsten, 

 kork, näfverbitar, lemningar af skeppsvrak, flöten för fiskredskap m. m., och härstädes 

 träffade äfven Torell, bland dessa ojäfaktiga vittnen på golfströmmens utsträckning, 

 bönan af en Vestindisk skidfrukt, Entada gigalobium. 



Norr om denna halfö skjuter en temligen betydlig bugt, som af oss blifvit be- 

 nämnd Lady Franklins bugt, djupt in i landet. Denna bugt är i söder begränsad af Stora 

 Stenöns ödsliga och tråkiga lågland, i vester af en i bugtens botten myndande jökel, i 

 norr af den emellan denna bugt och Bränvinsbay liggande halfön, hvars yttersta spets å 

 kartan är benämnd Cap Hansteen. Endast några små holmar och klippor träffas i denna, 

 åtminstone i mynningen ytterst grunda fjord, hvars inre hälft ännu den 17 Augusti var 

 betäckt med ett fast och jemnt istäcke. 



Genom en högländt halfö är Lady Franklins bugt skiljd från den största och vig- 

 tigaste af de å Nordostlandets vestkust inskjutande fjordar, de gamla Holländarnes Brän- 

 vinsbay. Denna bugt bildar en bred och djup fjord, som endast genom ett smalt näs är skiljd 

 från den norr om Nordostlandet belägna delen af ishafvet. Äldre kartor, å hvilka dock 

 namnet Bränvinsbay tyckes vara tilldeladt den bugt, som Parry benämner Birdbay, låta 

 ett sund framgå der, hvarest detta låga näs är beläget, och betrakta således den stora hög- 

 ländta halfö, som i norr begränsar Bränvinsbay, såsom en från Nordostlandet fullkomligt 

 skiljd ö. En lång och smal ö angifves äfven å dessa kartor i bottnen af fjorden. Denna 

 ö har antingen alldeles icke funnits till, eller, hvad som är mera sannolikt, man har vid 

 en flygtig undersökning ansett den smala, genom en låg däld från Nordostlandets inlandsis 

 skilda bergsträcka, som upptager fjordens östra strand, för en egen, genom ett isbelagdt 

 sund från Nordostlandet skiljd ö. En mindre jökel, hvilken förmodligen står i samman- 

 hang med den jökel, som myndar i Lady Franklins bugt, utfaller i bugtens sydostliga 

 hörn. Dessutom träffas egendomliga isbildningar på sidorna af de höga berg, som upp- 

 taga Cap Hansteen, nemligen ganska stora, halflinsformiga ismassor, hvilka utan något 

 sammanhang med en egentlig nevé hänga ned ifrån bergets branta sidor. Mellersta delen 

 af den emellan Lady Franklins bugt och Bränvinsbugten liggande halfön är lågländt, yttre 

 delen deremot upptages af väldiga bergmassor, hvilka vid uddens norra och nordvestra 

 strand stupa alldeles brant ned i hafvet, och utgöra ett tillhåll för ganska betydliga fogel- 

 kolonier, bland hvilkas innevånare må nämnas den i dessa haf ganska allmänna, men en- 

 dast å några få ställen af Spetsbergen kläckande hafhästen. I slutet af Juli var hela 

 fjorden ännu uppfylld af fast is, och utanför dess mynning hade sådana massor af drifis 

 hopat sig, att man endast med svårighet, vid de tider då strömmen gick åt vester och 



