NORDÖSTRA SPETSBERGEN OCH HINLOPEN STRAIT. 15 



från drifis, men deremot, då vädret blef stilla och lugnt, betäckte sig med en tunn nybildad 

 isskorpa, hvilken dock var af föga varaktighet. Alla bugter å Nordostlandets norra kust 

 voro vid denna tid antingen redan isfria eller betäckta med alldeles genomfrätt fast is, som 

 tydligen ännu innan vinterns annalkande skulle komma att skingras. Någon öfver sommaren 

 liggande fast is förekommer således ej å Nordostlandets kuster, och man torde få gå gan- 

 ska högt emot norden för att kunna träffa ett med ständigt istäcke betäckt haf. 



En noggrann geognostisk kännedom af dessa i den högsta norden belägna länder är 

 naturligtvis af stort intresse och torde ganska väsendtligt bidraga till besvarande af mer 

 än en fråga med afseende på vår jordskorpas daning och äldre historia. Under hela resan 

 och framför allt under båt-turerna bemödade jag mig derföre att samla material härtill, 

 ett bemödande i hvilket jag flitigt understöddes såväl af Torell, som expeditionens öfrige 

 medlemmar. Betydliga och ganska fullständiga samlingar, isynnerhet af försteningar, hem- 

 bragtes äfven, hvilka jemte Blomstrands under expeditionen år 1861 å slupen Magdalena 

 gjorda samlingar och äldre samlingar af Loven, äfvensom de samlingar som jag hemfört 

 ifrån min första Spetsbergsresa, torde komma att lemna ganska vigtiga bidrag, bland an- 

 nat till bedömande af de klimatiska förhållandena å dessa höga breddgrader under före- 

 gående geologiska perioder. Dessa samlingar förvaras å Riks-Museum i Stockholm och 

 jag har skäl att förmoda, det personer, grundligt hemmastadda i palseontologien, inom kort 

 skola begynna bearbetningen af detta rika material. För denna bearbetning är dock en 

 kännedom af dessa petrefaktförande schikters lagringsförhållanden af nöden, och innan 

 jag lemnar detta ämne, torde det derföre vara min skyldighet att genom en kort geogno- 

 stisk beskrifning af de utaf oss besökta trakter, lemna en ledning för dem, som framdeles 

 komma att mera fullständigt utreda Spetsbergens geologi. Då afsigten med denna be- 

 skrifning endast är att lemna material för framtida bearbetare af detta intressanta och 

 vigtiga ämne, har jag i densamma alldeles undvikit allt theoretiserande, och endast hållit 

 mig till de nakna, i och för sig intresset och fantasien föga fängslande fakta, som under 

 våra resor och båt-turer blifvit iakttagna. 



Följande formationer *) hafva vi anträffat å den af kartan omfattande delen af 

 Spetsbergen: I. Gneis med ådror och gångar af granit. II. Kristallinisk kalk och dolomit. 



III. Mäktiga, vexlande lager af qvartsit, lerskiffer och kalk. Hecla Hooks formation. 



IV. Kalkformationen å öarna i Murchisons bugt, Stora Stenön m. m. Ryssö formation. 



V. Encrinitförande kalklager in. m. Cap Fanshaws formation. VI. Ymnigt fossilförande 

 kalk. Brachyopod-formation. VII. Hyperit. 



I. Granit-gneis. Denna den äldsta af dessa formationer upptager vestra stranden af 

 Sorgebay, nordvestra delen af Nordostlandet, från Depöt-udden till Nordkap, samt derifrån 

 vidare öfver Extreme hook till Cap Lindhagen, Castréns öar, Sabines öar, Scoresbys ö, 

 Waldenön och Sju öarna. 



*) Jag begagnar här ordet formation för att beteckna en grupp af olika, till ungefår samma geologiska tidsperiod 

 hörande bergarter eller schikter, utan att dock, innan de hembiagta petrefakterna blifvit behörigen undersökta, 

 kunna angifva under hvilken af de stora hufvudperioderna af jordskorpans utveckling dessa bergarter frambrutit 

 eller aflagrat sig. Till undvikande af vidlyftighet har jag likväl äfven betecknat dessa grupper med egna, 

 från geografiska, palseontologiska eller geognostiska förhållanden lånade namn. 



