20 A. E. NORDENSKIÖLD, 



af kalkspats-kristaller uppfyllda drushål. Vestra stranden af Lornmebay företer flerestädes 

 en vacker profil af dessa upptill med hyperit betäckta lager, hvilken visar, att de ligga 

 temligen horisontela med en svag lutning åt öster. 



VI. Brachyopod-formation. Längre åt det inre af Straitet sänker sig hyperitbildnin- 

 gen ända ned till hafsytan, och skiljer sålunda enkrinitlagren på Cap Fanshaw från den söder 

 om Lornmebay och Wahlenbergs bugt vidtagande Brachyopod-formationen. Denna forma- 

 tion bildar öfver 1500 fot mäktiga, nästan horisontela, ytterst försteningsrika lager, hvilka 

 bestå dels af kalk, dels af sandsten och flinta. Sandstenen torde utgöra formationens nedre 

 del, uppå den tyckes kalk komma och slutligen mäktiga, af kalk afbrutna lager af flinta. 

 Till följe deraf att bergssluttningarne äro betäckta med ett omätligt, brant stenras, från 

 hvilket endast här och der fastare klyft träder fram i dagen, är det dock ganska svårt 

 att vid en hastig undersökning med säkerhet afgöra dessa schikters lagringsförhållanden. 

 Alldeles samma slag af försteningar, förnämligast Spirifer, Productus och Terebratula-arter, 

 förekomma för öfrigt uti alla dessa schikter, hvilka i fordna dagar, kanske för en ej alltför 

 lång tid sedan, sträckt sig tvärsöfver Hinlopen Strait, ehuru de lösa kalklagren numera, 

 der de ej varit skyddade af den hårda hyperiten, blifvit grusade och bortsköljda. 



VII. Hyperit-formation. Såväl i norr som söder är ofvanbeskrifna kalkbildning be- 

 gränsad af Spetsbergens i dessa trakter yngsta formation, hyperit. Redan vid Sorgebay 

 voro vi i tillfälle att undersöka denna å Spetsbergen så vidt utbredda bergart. Den upp- 

 träder här på hvardera sidan om fjorden, på östra sidan som en ganska betydlig gång, 

 hvilken genombrutit de närmast Sorgebay belägna schikterna af Hecla hook, på vestra 

 sidan åter bildande sjelfva den lilla kulle, å hvilken Aeoli kors är beläget. Hyperiten 

 förekommer vidare å: Nonra stranden af Låg-ön. Vid första påseendet skulle man tro, 

 att marken derstädes blifvit stenlagd med jemnstora, sexsidiga, vid hvarandra ytterst nog- 

 grannt hopfogade stenflisor, men man finner dock snart, att dessa skenbart lösa stenar äro 

 anstående och tillhöra ett genom vertikala sexsidiga springor sönderklyftadt hyperit-berg. — 

 Cap Hansteen. Under den härstädes rådande talkskiffer-bildningen ligger närmast hafs- 

 brynet en bädd af hyperit, hvilken genom långa, smala gångar grenar sig ut i talkskiffern. 

 Längre inåt fjorden höjer sig denna hyperitbildning något, så att den ett stycke nordvest 

 om observationspunkten å Cap Hansteen bildar ett mindre i vertikala klyftor söndersplitt- 

 radt berg. — Depot-udden. En alldeles likadan, föga öfver hafsbrynet sig höjande hyperit- 

 bädd, som vid Cap Hansteen, kan man härstädes iakttaga, ehuru den å detta ställe är 

 betäckt icke af talkskiffer, utan af granit. En fortsättning af denna hyperitbädd upptager 

 det låga depöt-näset, hvars yta företer en vacker horisonfel genomskärning af hyperitbäd- 

 den, visande hurusom hyperiten äfven här vid afsvalnandet blifvit sönderklufven i vertikala 

 sexsidiga pelare. 



Om jag undantager några alldeles obetydliga på observationsnäset å Parrys' ö före- 

 kommande gångar af en med den egentliga Spetsbergs-hyperiten närbeslägtad , men icke 

 fullt identisk bergart, anträffade vi icke hyperit norr om det sist anförda stället, således 

 hvarken å Sjuöarne eller å norra kusten af Nordostlandet. 



Först söder om Hecla hook når hyperitbildningen sin fulla utveckling. De svarta, 

 temligen betydliga bergmassor, som ungefär å midten emellan Cap Foster och Iskap af- 

 bryta den å nordvestra stranden af Straitet rådande betydliga jökeln, bestå, att döma 

 af dessa bergs yttre utseende, sannolikt af hyperit, och på östra sidan skiljer den efter 



