22 A. E. NORDENSKIÖLD, 



och smal, från norr till söder sig sträckande holme. Midtemot ändan af denna holme upp- 

 tages fjordens norra kust af trenne mindre höga bergstoppar, och går man från dessa vidare 

 åt öster, så möter först en återgående, med ett af jökel-elfvar genomkorsadt slammland 

 slutande jökel, derpå en låg kulle med ett ryss-kors och några grafvar, så följer ett sankt 

 slättland, om sommarn genomflutet af en ganska vattenrik, strid och grumlig elf, och 

 slutligen ett 1900 fot högt berg, Kolfjellet, hvilket, sönderskuret i mera eller mindre 

 isolerade toppar, fortsattes långt inåt fjorden. Hufvudstrykningen af schikterna i dessa trak- 

 ter är från norr till söder, och man får derföre, om man går åt öster, ifrån det yttersta 

 af de tre förstnämnda fjellen, en ganska vacker tvärprofil af de å dessa ställen rådande 

 formationer.' Dessa äro, då man börjar med de äldsta och mest åt öster liggande lagren, 

 samt ifrån dem går till de yngre och vestligare, efter ordning följande: 



I. Upprättstående lager af en hvit sandsten, som är ytterst hård och saknar hvarje 

 spår till försteningar. Emellan dessa b. vita, frän norr till söder strykande sandstenslager 

 ligga stundom föga breda lager af en mera mörkfärgad sandsten, öster om denna sand- 

 stensbildning, hvilken är ganska mäktig och upptager hela den yttersta af de tre bergs- 

 spetsar, som ligga vester om jökeln, träffar man först, såsom man kan sluta af från 

 fjellet nedrasade stenar, ett obetydligt lager af konglomerat och sedan: 



II. En mycket hård och oren, såväl i friskt brott, som sedan den blifvit af vatten 

 och atmosferilier anfrätt, grå kalk, här och der innehållande skal af Euoinphalus, Pro- 

 ductus, stammar af Cyatophyllum , taggar af Sjöborrar, m. m. Nästan hela den medlersta 

 af de tre vester om jökeln liggande bergstopparne upptages af denna formation. Dessa lager 

 tillhöra möjligen samma formation som lagren å Cap FanshaAv. 



III. 1) En lös, grå kalk, nästan helt och hållet bestående af vackra och väl bibe- 

 hållna försteningar, förnämligast Brachyopoder, hvilka synas tillhöra samma arter som för- 

 steningarna från Lovens och Angelins berg i Straitet. Till följe af det betydliga fjellras, 

 som här, liksom öfverallt å Spetsbergen, betäcker den fasta klyften å de ej alldeles tvär- 

 brant stupande bergssidorna, var jag ej i tillfälle att observera dessa förmodligen ej syn- 

 nerligen mäktiga lager i anstående klyft, men väl träffade jag på stranden kantiga, från 

 dessa lager härrörande kalkstycken, hvilka en strid, under snösmältningstiden vatten- 

 rik bäck tydligen fört med sig från den ofvanliggande bergskammen. Tillsammans med 

 denna lösa försteningsfö rande kalk träffas bitar af en egendomlig breccia, bestående af 

 kantiga, med ett grått bindemedel sammankittade stycken af en hvit, kiselblandad kalk. 

 Dessa i breccian inneslutna kalkstycken äro, såsom redan nämndes, alldeles skarpkantiga, 

 mycket lösa och hafva fullkomligt utseendet af bränd kalksten, hvilket tyckes visa, att 

 detta lager bildat sig vid frambrottet af den hyperitmassa, som äfven vid Bellsund ge- 

 nombrutit de sedimentära formationerna, och numera dels alldeles upptager en del af det 

 medlersta berget vid fjordens mynning, dels såsom ett svart horisontelt lager bildar sjelfva 

 den öfversta kammen å det yttersta fjellet. Redan emellan de till II och III hörande 

 lagren ligga några föga mäktiga lager af schiktad qvarts, hvilka, så vidt jag vid flyktig 

 undersökning kunnat bedöma, alldeles sakna försteningar, men först öster om kalklagren 

 uppträda likväl dessa qvartsmassor i något större mängd och bilda andra afdelningen i denna 

 grupp, nemligen: 2) Mer eller mindre ren, schiktad, mörk kisel, med Productus, Spirifer m. m. 

 Dessa lager, utmärkta genom sin synnerliga rikedom på kisel, äro ytterst täta och hårda, 



