NORDÖSTRA SPETSBERGEN OCH HINLOPEN STRAIT. 23 



så att man endast med svårighet kan^ lösslå några exemplar af de vackra och företrädesvis 

 stora försteningar man finner i dem. A den långa ö, som afstänger Nordfjorden smynning, 

 kan man se en utmärkt vacker genomskärning af dessa oftast upprättstående, men merendels, 

 isynnerhet på öns östra sida, åt öster brant stupande, ungefär från norr till söder stry- 

 kande qvarts-schikt. Man kan möjligen dela dessa lager i två skilda afdelningar, nemli- 

 gen: l:o en grå, genom vittring i luften gulbrun, ytterst tät och svårt söndersplittrad 

 kiselskiffer, hvilken i friskt brott visar sig alldeles homogen, men då den en längre tid varit 

 utsatt för atmosferiliernas inverkan, till följe af inblandad kalk, erhåller ett skrofligt och 

 taggigt utseende. 2:o En svart, i luften föga vittrande kisel. I petrefaktologiskt hänse- 

 ende äro dock dessa begge afdelningar, af h vilka den förra upptager större delen af ön, 

 den sednare en smal kam å öns östra sida, fullkomligt identiska. 



IV. a) En från norr till söder strykande, brant emot öster fallande sandsten, med 

 spår till växt-aftryck, och ofvan om den en något glimmerhaltig schififer, äfvenledes med 

 spår till växt-aftryck. Dessa lager upptaga bergen straxt vester om jökeln, från hvilken 

 ett ända till kolfjället fortsatt, vid var vistelse i Bellsund ännu snötäckt lågland vidtager. 

 Endast här och der kan man å detta lågland, straxt nedan och vester om jökeln, träffa 

 anstående klyft, som visar att bergarten fortfarande utgöres antingen af en svart skiffer 

 eller en grå sandstensartad massa, hvardera, på några otydliga växt-aftryck när, alldeles 

 saknande försteningar. Schikten stryka från norr till söder och falla alldeles tvärbrant, dels 

 åt öster, dels åt vester: å ett ställe hafva de till och med blifvit af en underliggande 

 plutonisk bergart (hyperit) alldeles sadelformigt omböjda. Vid stranden på östra sidan 

 af jökeln störtar ett litet, mycket söndersplittradt berg ned i hafvet, som, enligt hvad 

 man af dess läge skulle förvänta, borde bestå af samma sandsten. Detta är dock icke 

 fallet; man anträffar nemligen här från nordost till sydvest strykande och endast 12° emot 

 nordvest fallande lager af en mörk bituminös skiffer, med några få Pecten- och Ostrea- 

 artade försteningar. Lägre ned å samma berg ligga lager af en mörk skiffer, med in- 

 sprängda svarta, till en del speerkishaltiga körtlar, genom hvilkas vittring dessa lager å 

 ytan erhållit ett hvitaktigt utseende. 



b) Lagren vid Mittel-hook. Jag blef ej i tillfälle att besöka de i bottnen af det förut 

 omtalade låglandet liggande höga fjellet, och således direkte taga reda på de omedelbart på 

 föregående bergsformationer hvilande lagren, men jag tror att det varit af mindre vigt och 

 betydelse, då det stora fjell, som skiljer den norra och mellersta fjorderna i Bellsund 

 ifrån hvarandra, utan tvifvel är bildadt af samma lager, som ursprungligen äfven be- 

 täckt det flere gånger omtalade slättlandet. Detta på yttersta udden af nordfjordens syd- 

 strand liggande fjell är för sjöfarande väl bekant och kändt under namnet Mittel-hook. 

 Några, ett par böss-skotthåll ifrån stranden liggande små skär, äfvensom det lämpliga dju- 

 pet i bugten emellan dessa skär af fastlandet, bilda nemligen här en liten, men god 

 hamn, hvilken tidt och ofta besökes af spetsbergsfarare. Emedan det höga berget stupar 

 alldeles tvärbrant ned emot stranden, kan man redan på långt håll urskilja dess lager- 

 formiga struktur, och vid närmare undersökning finner man, att det består af vexlande 

 lager af qvartsit, kalk, sandsten, konglomerat, hyperit och glimmerskiffer. Lagren stryka 

 från nordost till sydvest och falla 14° — 17° emot sydost. Konglomeratet håller något kol- 

 syrad kalk och består af afrundade qvartsit- och flintbollar, hårdt sammankittade af ett 



