13 



Utbredning: circumpolär. — Östersjön (Kieler bukten), Dan- 

 mark, Norge till Murmankustens västliga del, England, Island, sv. 

 Grönland, N. Amerika (Labrador — Rode Island), Berings Haf, Okotska 

 Hafvet. 



Pandalus propinquus G. O. SAKS liknar rätt mycket P. montagui men igen- 

 kännes genast på följande karaktärer: Carapax starkt bucklig med ett mycket långt, 

 starkt uppsvängdt rostrum, som ofvan endast baktill och på carapax är besatt med 

 8 — 10 fina, afledade taggar och undertill med omkring 7 stycken tänder, som upp- 

 höra ett långt stycks under spetsen. Scaphoceriten lång, starkt afsmalnande med 

 en distal yttre sidotagg, som når långt ut öfver den nästan tvära f ramändan. (Se 

 för öfrigt G. O. SÄRS: Chria Vidensk.-Selsk:s Forh., 1869, p. 148). 



2 ex. erhållna under Gunhilds-Expeditionen 10: 6 1879 i Skagerack på fin brun 

 lera och 775 m. — Torde kunna återfinnas i Kosterrännan. 



Utbredning: Norge, s. om Island, England, nordöstra kusten af N. Amerika 

 till Cap Hatteras. 



P. b orealis Kröyer. 

 Ishafsräka. (Tafl. I, Fig. 16) 

 1838 — 39. Pandalus borealis KRÖYEIl (Nat. hist. Tidskr., II, p. 254). 



Kroppen från sidorna mera hoptryckt. Rostrum längre än 

 carapax, nedböjdt till framom ögonen, sedan nästan rakt, ofvan 

 beväpnadt med 16 eller 17 afledade taggar, som börja ungefär vid 

 midten af carapax och sträcka sig till nära spetsen, under med 6 — 9 

 kraftiga, fasta tänder; täta ciliekammar af hår förekomma både 

 mellan taggar och tänder. Ögonen mycket stora, päronformade. 

 De inre antennernas filament af ungefär samma längd, det yttre i sin 

 proximala tredjedel tjockt, därefter tvärt afsmalnande. De yttre 

 antennernas filament mycket långa. Scaphoceriten lång och smal, 

 längs utkanten med en af två åsar begränsad fåra; ändtaggen når ej 

 ut öfver den af rundade framkanten. De yttre maxiharf ött erna sakna 

 exopodit. Af de bakre chelipederna når den högra ungefär med 

 griphandens längd utanför scaphoceriten och har en omkring 24- 

 ledad carpus, den vänstra når med ungefär Vä af sin längd utanför 

 scaphoceriten samt har carpus uppdelad i omkring 50 mer eller mindre 

 tydliga leder. De tre bakre pereiopodparen äro undertill taggbe- 

 väpnade. Det tredje abdominal segmentet ofvan i midtlinien köladt 

 med en trubbig knöl bakom midten samt en skarpspetsad, vinklig 

 bakkant. Telson mycket smal, ofvan plattad och med 6 par sido- 

 tornar, af- hvilka det första paret är omkring 2 gånger så långt af- 

 lägsnadt från de följande, som dessa sinsemellan, i spetsen med 

 3 par, af hvilka det näst yttre paret är dubbelt längre än de öfriga. 



