60 



E. cuanensis (Thompson). 



(Tafl. III, Fig. 16) 

 1843. Pagurus cuanensis THOMPSON (Rep. Brit. Assoc, p. 267). 

 1849. Pagurus spinimanus LUCAS (Explor. scient. de 1'Algérie, I, Crust., p. 29, tafl. 



3, fig. 3). 

 1863. Eupagurus Lucasi HELLER (Crust. siidl. Europa, p. 163, tafl. 5, fig. 10). 

 1896. Eupagurus cuanensis BOUVIEE, (Feuille Jeunes Naturalistes, XXVI, p. 150, 



fig. 19). 



Framkanten af carapax grundt ursvängd, hos större individer 

 understundom med en obetydlig median rostrallob. Ögats pedunkel 

 lång och smal, ungefär af samma längd som de yttre antennernas 

 pedunkel; denna försedd med en lång, skarpt spetsad tagg på 2:dra 

 ledens utsida. Scaphoceriten utåtböjd, på insidan tätt långhårig. 

 Den högra kraftigare chelipeden beklädd med långa hår, mellan 

 hvilka talrika i längsrader anordnade korta taggar skjuta fram på 

 carpus, propodus och dactylus. Ytterkanten af handen och den 

 orörliga fingern skarpt sågtandad. Carpus triangulär, dess inre (öfre) 

 kant med en rad skarpa taggar. Fingrarne korta, plattade och något 

 böjda, med stora knöltänder på snittytan. Den vänstra handen 

 uppblåst eller otydligt längskölad, men ej utdragen på bredden (som 

 hos föregående art). De två följande pereiopoderna långa, hoptryckta, 

 håriga med lång och böjd dactylus. Abdomen besatt med grofva 

 och glest ställda, plymliknande hår; sådana förekomma för öfrigt 

 inblandade mer eller mindre talrikt bland de andra enkla håren på 

 kroppens alla delar. 



Längd å carapax: 12 mm. 



Färg: Kroppen gulaktig, mer eller mindre tätt marmorerad 

 med körsbärsrödt eller brunt; den gula färgen tydligast på branchial- 

 regionerna. Ögats pedunkel under hvitaktig, mot cornean med ett 

 rödt eller brunt band. De yttre antennerna körsbärsröda, ringlade 

 med gulhvitt; den större chelipedens leder på insidan med klart röda 

 eller bruna fläckar. På de två följande pereiopodparen löper en röd 

 eller brun längsgående linie, som bäst framträder på utsidan af pro- 

 podus; eljes äro lederna på midten gulaktiga och rödf lackade mot 

 ledfogarna. Den täta hårbeklädnaden på händernas utsida är 

 smutsgrå. 



Förekomst: Boh., tämligen allmän, på skal- och lerbotten, äfven 

 bland alger, på ett djup af 15 — 30 m. — Väderöarne (GoÉs), Gull- 

 maren, flerstädes (Loven enligt GoÉs, A. W. Malm, Stuxberg, förf.). 



Utbredning: Norge, England — Medelhafvet, Adriatiska Hafvet. 



