67 



En den föregående mycket närstående form, hvars arträttig- 

 het liksom den förras blifvit mycket omstridd, ehuru den inom 

 området för den nordiska faunan uppträder väl skild utan öfver- 

 gångsformer 1 . De förnämsta afvikelserna bestå i följande: Ögats 

 cornea bredare än hos M. rugosa, den kamlika hårraden vid grän- 

 sen mot pedunkeln mycket rudimentär, endast vid starkare försto- 

 ring synlig eller ock fullständigt reducerad. Regio gastrica och 

 hepatica utan småtaggar och knölar med undantag af de hos båda 

 arterna förekommande accessoriska törnarna på främre delen af 

 regio gastrica. Sidokanterna af carapax besatta med 5 — 6 par tag- 

 gar. Chelipederna mycket långsträckta och smala, handen jämbred, 

 fingrarne raka, längre eller kortare än handen. Abdominalsegmen- 

 ten ofvan med få (högst 6 — 7) tväråsar, — för öfrigt med samma 

 tornbeväpning som M. rugosa. 



Längd å carapax: 34 mm. 



Färg: Ofvan rödlett, under hvit. Cornean hos lef vande starkt 

 guldglänsande (enligt Särs: 1. c. p. 257, 258), enligt A. Milne 

 Edwards (Compt. Rend., XCI, 1880, p. 356) fosforescerande. 



Förekomst: Boh., mycket sällsynt. — 1 stor $ tagen under 

 Gunhildsexpeditionen i Skagerack, l0 / 7 1879 på c:a 650 m:s djup. 

 1 exemplar taget på 40 — 60 m:s djup af Svenska Hydrografisk-Bio- 

 logiska Kommissionens expedition innanför Väderöarne (febr. 1902), 

 en uppgift, mot hvilken man dock måste ställa sig något skep- 

 tisk, samt ett vid dess station Sm i Skagerack (220 m.) i aug. 

 1901 (enligt Trybom: Hydr.-Biol. Komm:s Skr., I, p. 5, 9). 



Utbredning: Norge till Lofoten (1200 m.), Gascogne -golfen. 

 — En typisk djuphafsform. 



M. bamffia (Pennant). 



- (Tafl. III, Fig. 14) 

 1777. Astacus Bamffius -PENNANT (Brit. Zool., IV, p. 14, tafl. 13, fig. 25). 

 1853. Munida Rondeletii BELL (Brit. Stalkeyd. Crust., p.. 208). 



Af viker från föregående tvenne arter i följande hänseenden: 

 Ögats cornea blott föga bredare än pedunkeln (sålunda ej påfallande 

 stor); de kamlikt anordnade håren vid corneans inre rand svaga, 

 endast nående ett helt kort stycke ut öfver cornean. Bakkanten 

 af carapax saknar alltid de båda submediana taggarna, däremot 

 finnas 1 eller 2 på hvarje sida. Accessoriska små taggar och knö- 

 lar på regio gastrica och hepatica saknas, likaledes taggar på det 



1 Se härom APPELLÖF: Meeresfauna von Bergen, Hft 2, 3, 1906, p. 139 — 149. 



