70 



terna af carapax skarptaggiga. De inre antennernas basalled distalt 

 beväpnad med 3 starka, framåtriktade taggar. De yttre maxillar- 

 fötterna nå knappast spetsen af rostrum, ischium ungefär af samma 

 längd som merus; den förra har en distal tagg i undre kanten och 

 en tandlist på insidan; ischium har 2 långa distala taggar samt 1 

 dylik placerad mot midten af undre kanten. Chelipederna plattade 

 och starkt taggiga öfver hela ytan, hand och fingrar starkt taggiga i 

 kanterna. Dactyli å de följande 3 pereiopodparen korta, vid basen 

 med en rundad utbuktning och en starkt böjd klo. Pereiopoderna, 

 som äro groft men glest borsthåriga, sakna samtliga mastigobranchier. 

 För öfrigt lik föregående art. 



Längd å carapax: 49 mm. 



Färg: Rödaktig med något brunt, carapax med mörkblåa fläckar 

 och band, som utfylla de fåror, som begränsa de skilda regionerna. 

 Carpus och hand mer eller mindre blåaktiga, fingrarna mot spet- 

 sarna rödaktiga. 



Förekomst: Boh. — Skåne, ej allmän, på stenig botten och 30 — 

 110 m:s djup. — Kosteröarne (GoÉs), Väderöarne (A. W. Malm), 

 Gullmaren (Loven enligt GoÉs, A. W. Malm), Hermanö och Hatte 

 ränna (A. H. Malm), utanför Kyrkösund (A. W. Malm), Känsö (Dr. 

 Hjortzberg), Kullen (Örsted). 



Utbredning: Norge till Varangerf jorden, England — Medelhafvet, 

 Adriatiska Hafvet, Kanarieöarne. 



G. nexa (Embleton). 



(Tafl. IV, Fig. 14) 

 1835. Galathea nexa EMBLETON (Träns. Berwickshire Nat. Club, p. 71, tafl. 1). 

 1858. Galathea disper sa BATE (Journ. Proc. Linn. Soc, III, p. 3). 



Rostrum triangulärt, på sidorna med 4 par tänder och en 

 ändtagg, som är af samma längd eller längre än sidotänderna. Fåran 

 mellan basen af rostrum och regio gastrica markerad med från — 6 

 (3 par) taggar. Ischium å de yttre maxillarfötterna af samma längd 

 som eller längre än merus — aldrig kortare. Denna senare led har 

 på insidan ungefär vid midten en kraftigare tagg, framför hvilken några 

 få, betydligt mindre kunna tillkomma. Chelipederna kraftiga, hän- 

 derna på ytan mer eller mindre taggiga — ofta utan taggar, längs 

 utkanten tydligt taggiga, obetydligt längre än fingrarne och jämte 

 dessa glest långhåriga. Carpus och merus på inkanten med kraftiga 

 taggar. Mastigobranchier förekomma på de 3 främre pereiopodparen. 

 De 3 sista pleopodparen hos J\ med 2:ledad endopodit. 



