72 



kanten af propodus. Alla pereiopoder fjälliga och håriga. Mastigo- 

 branchier förekomma endast å chelipederna. De 3 bakre pleo- 

 podparen hos $ med en enda ändled på endopoditen. 



Längd å carapax: 7,5 mm. 



Färg: Rostrum of van med en ofärgad längslinie, som utåt 

 omgifves af rödbruna pigmentceller; utefter kanten till den yttre 

 orbitaltanden 2 bakåt divergerande rödbruna streck. Fårorna mel- 

 lan regio cardiaca och branchialis rödbruna. Regio branchialis mer 

 eller mindre gulbrun, den öfriga delen af carapax gör ett rödbrunt 

 intryck. Taggarna på sidokanterna af carapax rödaktiga. Ögats 

 pedunkel svagt rödf lackad, cornean i profil rödskimrande. Cheli- 

 pederna svagt grönbruna, taggarna å alla leder, äfvensom fingerspet- 

 sarna starkt rödbruna. De ofvanifrån synliga abdominalsegmen- 

 ten rödbruna, speciellt å epimererna, genomdragna af ett ofärgadt 

 tvärstreck. Ofta finner man individer med ett ljust längsband öfver 

 carapax och abdomen samt mörkare branchialregioner och dessutom 

 2 par symmetriskt anordnade blåa punkter vid den uppstående bak- 

 kanten af l:sta, 2:dra, 4:de och 5:te tvärfåran öfver carapax; vid 

 den 3:dje liksom på abdominalsegmenten 2 och 3 finnes endast 1 par. 



Understundom behäftad med Sacculina. 



Förekomst: Boh. — Skåne, tämligen allmän, på sandbotten bland 

 alger och 10 — 40 m:s djup. — Dyngö utanför Fjällbacka och Väder- 

 öarne (GoÉs), Gullmaren, flerstädes, Vinga och Inre Tistlarne (förf.), 

 Skelderviken (Lönnberg). 



Utbredning: Norge till Lofoten, Danmark (Öresund), Eng- 

 land, Nordsjön, Algier, Madeira. 



Galathodes A. MlLNE EDWARDS. 

 Carapax fast och hård. Rostrum bildadt af en median tand med 

 eller utan sidotänder; större laterala rostraltaggar som hos Munida sak- 

 nas emellertid. De yttre maxillarfötterna korta och svaga. De inre 

 antennerna mycket små med ansvälld basalled. Ögonen mycket små, 

 med vanligen ofullständig cornea. Äggen få och påfallande stora. 



G. serricornis (Loven). 



(Tafl. III, Fig. 17) 



1853. Galatea serricornis LOVEN (Öfvers. K. V. A:sFörh., IX, p. 22—23). — Juv. 1 



1857. Galathea tridentata ESMAHK (Forh. ved de Skand. Naturforskeres 7:de Mode, 

 Chria 1857, p. 239). 



1 En granskning af LOVENS typexemplar har ådagalagt, att detta är ett 

 ungdomsstadium af den senare beskrifna G. tridentata. 



