77 



nästan rak, i midten hos £ tydligt insvängd och något uppåtböjd. 

 Regio branchialis och cardiaca hos $ mycket uppblåsta, så att cara- 

 pax därigenom blir i sin helhet mera jämnt och enhetligt hvälfd och 

 bakkanten är mera jämnt af rundad. Chelipedernas merus omkring 

 4 gånger så lång som bred, otydligt 3-kantig med en utbuktning på 

 insidan; kanterna besatta med några få, men tydliga knölar. Han- 

 den något uppblåst, med en skarp, inbuktad utkant. Fingrarne något 

 sammantryckta, längsfårade, jämnt och fint sågtandade på snittytan. 

 De öfriga pereiopoderna smala, nästan cylindriska, granulerade, dac- 

 tyius längre än propodus. Abdomen hos £ 5-ledad (segmenten 3 — 5 

 förenade), triangulär, 2 gånger så lång som bred och otydligt längskölad. 

 Hos den könsmogna 5 är den mycket bred, starkt hvälfd och lika- 

 ledes 5-ledad (segmenten 4 — 6 förenade), mycket fast tryckt intill 

 det konkaverade sternum, med hvilket den bildar ett linsformadt 

 yngelrum. 



Längd å carapax: 11,7 mm. (<?), 10,9 mm. ($). 



Bredd » » 12,9 mm. (<?), 12 mm. ($). 



Färg: Carapax of van gråhvit med rödaktig anstrykning, grå- 

 aktigt röd, med fin marmorering af hvita linier eller helt och hållet 

 gulgrå; $ $ understundom helt hvita eller rosafärgade. Vanligen 

 äro de bakre delarna något ljusare. Kanten hos båda könen i all- 

 mänhet med en klarare röd färg. Ibland finnas former med ett 

 bredt hvitt längsband. Pereiopoderna ofvan röda, ofta hvitfläckade, 

 fingrarne i spetsen hvita. Undertill mer eller mindre hvitaktig, röd- 

 anlupen. Kanten af sternum med symmetriskt anordnade, röda 

 punkter. Rom mörkt blodröd. — Genom form och färg påminnande 

 om små stenar. Ofta bevuxen med fina rödalger. 



Förekomst: Boh., tämligen allmän, på sandbotten, understundom 

 äfven lera och ett djup af 15 — 50 m. 



Utbredning: Norge, England — Medelhafvet, Adriatiska Hafvet. 



E. cranchi Leach. 



(Tafl. III, Fig. 5) 

 1815. Ebalia Cranchii LEACH (Malac. Podophth. Brit., tafl. 25, fig. 7 — 11). 

 1845. Ebalia discrepans COSTA (Fauna di Napoli, tafl. 5, fig. 3 — 4). 

 1849. Ebalia Deshayesi LUCAS (Anim. art. de 1'Algeri, p. 22, tafl. 2, fig. 7). 

 1872. Ebalia chiragra FlSCHER (Fonds de la mer, II, p. 45, tafl. 1, fig. 1). 



Carapax till omkretsen mera utprägladt rombisk, ytan tydligt 

 och tätt granulerad, hvilket speciellt framträder vid torkning. En 

 låg, rundad ås förlöper från pannan längs midtlinien bakåt, dess- 



