78 



utom finnas 5 mer eller mindre tydliga upphöjningar, 2 på regio 

 gastrica, 1 på hvarje regio branchialis samt 1 på regio cardiaca. Pan- 

 nan djupt inskuren, likaså den tydligt utskjutande bakkanten (hos 

 5 mindre). De främre och bakre sidokanterna raka, med hvar- 

 andra bildande en rät, af rundad vinkel. Chelipederna kraftiga, hos $ 

 2 gånger så långa som kroppen; merus 3 gånger så lång som bred 

 samt utan någon utbuktning på insidan. Handen svälld med knappt 

 märkbart inbuktad utkant; fingrarne mycket korta, på snittytan 

 fintandade. De skilda könen sinsemellan mera habituellt lika hos 

 denna än hos föregående art. 



Längd å carapax: 10,8 mm. (J), 10,6 mm. (5). 



Bredd » » 10,2 mm. (c?), 10,2 mm. (?). 



Färg: Enligt Bell (Brit. Stalkeyed Crust. p. 149) gulaktigt 

 röd ($ blekare), enligt Heller (Crust. siidl. Europa, p. 127) röd- 

 aktigt hvit med mörkröda fläckar på honans abdomen. Det enda 

 svenska exemplar, förf. varit i tillfälle att undersöka lefvande, hade 

 carapax gråaktigt rödbrun, med obetydligt ljusare upphöjningar 

 och de båda flikarna vid bakkanten hvita. Pereiopoderna ofvan 

 mer eller mindre brunaktiga, chelipederna under till mörkare med 

 hvitaktigt framträdande granulationer, fingrarne mot spetsen hvita. 

 Undertill för öfrigt gråhvit. 



Förekomst: Boh., sällsynt, på sandbotten och ett djup af 30 — 

 60 m. — Väderöarne (A. W. Malm, A. J. LiDÉN: Upsala Zool. Mu- 

 seum), Flatholmsrännan (Stuxberg), Vinga (förf). (T Göteborgs 

 Museums samlingar finns ett exemplar från Anholt.) 



Utbredning: Norge, England — Medelhaf vet, Adriatiska Haf vet. 



Grupp VII. BRACHYURA s. str. Ortmann. 



Carapax vanligen plattad och utdragen på bredden, rundad, 

 oval, 3- eller 4-sidig. Abdomen reducerad, inböjd under och oftast 

 fast infogad i sternum (så mest hos c? o 7 ); stjärtfena förekommer ald- 

 rig, då uropoder alltid saknas. De ventrala skelettdelarna för- 

 binda sig med carapax på tre skilda ställen: mediant mellan de inre 

 antennerna sammanväxa pannan och epistomet samt å båda sidor 

 därom detta senare med pterygostomialregionerna. Härigenom 

 uppstå som hos föregående grupp två afgränsade »sinneshålor», 

 hvardera inneslutande en inre och en yttre antenn samt ett öga. 



