KtJNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 40. N:0 2. 11 



Hjärtbladen äro tydligt sammanväxt slidiga, kortskaftade, tunglikt ovala, van- 

 ligen mera köttiga än hos föregående båda arter, c:a 1 + 0,5 + 1,5x1 (slida + skaft + 

 skifva) mm. Örtbladen visa relativt tydlig heterofylli, i det ofta ännu tredje eller 

 fjärde örtbladen äro jämnbredt lancettlika, helbräddade eller glest enkeltandade. 



Antliemis tinctoria! 



Undersökningsmaterial: höstgrodda årsplantor: Uppl. Uppsala s /n 1901; 

 öfvervintrade rosettplantor Uppl. Uppsala Vs 1902, 26 /3 1903, 23 /4 1904; ungplantserie : 

 Uppl. Harparbol 85 /ä 1904; i kultur uppdragna grodd— ungpir : H. B. U. 30 /ö 1904; 

 herbarieexemplar (H. U). 



Litteratur: Clevb II, pp. 51 — 2. 



Örtartad pollakanth af rosettskottyp. Frukterna äro biologiskt mogna strax 

 efter affallandet, hvarför också höstgrodda plantor rikligt påträffas i naturen. Såsom 

 vinterståndare 1 har växten dock ej ännu på hösten af slutat sin fröspridning; vårgro- 

 ning är äfven vanlig. 



Hjärtbladen äro rundade— ovala, oskaftade, sammanväxt slidiga, c:a 1 + 2x1,5 

 (å i kultur uppdragna plantor ända till 2 + 5x3,5) mm. Primordialbladen äro glest 

 enkelflikade. Den förlängda hypokot}den sammanflyter med den rikt grenade hufvud- 

 roten till ett skäligen kraftigt hufvudrotsystem. 



Öfvervintringen sker på vintergrönt stadium, hos i naturen höstgrodda individ 

 på ogrenadt rosettstadium. Af på längre framskridet första förstärkningsstadium in- 

 samlade plantor (2 — flerårsplantor) visa sig några äga från hypokotyl och epikotyl- 

 bas utveckladt birotsystem. Hufvudroten kvarlefver dock alltjämt såsom det egent- 

 liga rotsystemet. På pressadt material synes också den kraftiga hufvudroten i regeln 

 kvarlefva ännu vid blomningen. Äldre ungplantor blifva stundom redan på tydligt 

 förstärkningsstadium svagt internodieförlängda. 



Enligt Cleve, 1. c. p. 52, nå under odling såväl höst- som vårgrodda individ 

 till blomning och fruktmognad under den första sommaren, respektive andra och för- 

 sta vegetationsperioden. — I naturen synes växten å klöfvervall kunna nå i blom 

 under andra året. Å sandmark torde blomning ofta inträda först tredje året eller ett 

 ännu senare år. 



Antliemis arvensis! 



Undersökningsmaterial: årsplantor: Uppl. Uppsala lo /s 1895, J. A. Z. 

 Brundin: öfvervintrande ungplantor: Uppl. Uppsala, Lassby, höstsådd rågåker 23 /s 

 1903; herbarieexemplar (H. U.) 



Litteratur: Johansson III, p. 58. — Hildebrand II, p. 59—60. 



Enligt Johansson, 1. c, är Anthemis arvensis å Gottland dels sommaran- 

 nuell, dels vinterannuell; dessutom äfven bienn. Själf har jag i naturen insamlat 

 öfvervintrande stadier af tydligen vinterannuella exemplar. Dessa synas vanligen 



1 Jraf. Ser.vander III, p. 324; Norén och Witte I, pp. 72—3. 



