1:2 N. SYLVEN, OM DE SVENSKA DIKOTYLEDONERNA. 



vara utbildade såsom vintergröna rosetter med begynnande rosettgrenighet. På 

 större exemplar går sidoskottalstringen så långt, att båglikt nppåtböjda, till en 

 början svagt internodieförlängda sidoskott utbildas. Ett rikt grenadt hufvudrotsystem 

 med i hufvudroten öfvergående hypokotyl utvecklas. 



Äfven å tydligen rent sommarannuella, jämförelsevis späda individ synas nedre 

 epikotyla internodierna vara rosettlikt förkortade (herbarieexemplar). 



Hjärtbladen äro sammanväxt slidiga, utan tydligt afsatt skaft, tunglikt ovala, 

 c:a 6 x 2 — 3 mm. Primordialbladen äro enkelt parflikade. 



Anthemis cotula. 



Undersökningsmaterial: herbarieexemplar (H. U.) 



A. cotula uppgifves allmänt i flororna såsom ettårig eller sommarannuell. Af 

 herbarieexemplar att döma, synes A. cotula, på grund af såväl tiden för insamlingen 

 som respektive individens storlek och utseende i öfrigt, till sin utveckling nära öfver- 

 ensstämma med föregående art. 



Achillaea millefolium! (Tafl. i, B: i.) 



Undersökningsmaterial: årsplantor: Uppl. Uppsala 15 A 1903; Öl. Mörby- 

 långa, tångbank 23 /g 1904 (se fig. 1 e, f); Vg. Håkantorp, sandmark 3 /s 1904 (fig. 1 

 g — i); ungplantserie : Vg. Hassle prästgård 'Ve 1902, 13 /s 1903 (se fig. 1 a — d); Is 

 1904; öf vervintrade ungplantor: Uppl. Uppsala I2 /s 1902; i kultur uppdragna års- 

 plantor H. B. U. /io 1903! 



Litteratur: Cleve II, p. 51. Lubbock I, 2, pp. 129—30, fig. 470. 



Örtartad pollakanth af rosettskottyp. Enligt Ceeve, 1. c, äro frukterna genast 

 vid mognaden grobara. Höstgroning har jag dock aldrig iakttagit i naturen, där väx- 

 ten synes vara tidigt vårgroende. ' 



Hjärtbladen äro små, kort sammanväxt slidiga, oskaftade, rundadt ovala (se 

 fig. 1 a). Skifvorna utväxa något , under den första epikotylutvecklingen. Örtbladen 

 visa vacker heterofylli, i det de från att vara helbräddade eller oregelbundet 1 — 2- 

 tandade öfvergå till först enkelflikad sedermera typiskt dubbelflikad bladform (se 

 fig. 1 b). Den förlängda hypokotylen sammanflyter med den tämligen rikt grenade 

 hufvudroten. Tidigt inträder birotbildning från hypokotylen, snart äfven från epiko- 

 tylbasen. Hufvudroten kvarlefver vanligen ännu efter första öfvervintringen, ehuru 

 då starkt förträngd af det nu allt kraftigare utvecklade birotsystemet. 



I naturen utbildas under groningsåret ett m. 1. m. rikbladigt rosettskott. Å 

 tångbankarna vid Mörbylånga voro årsplantorna tidigt rosettgreniga, se fig. 1 e, 1 f. 

 Utlöparbildning synes i regeln ej inträda ännu första året, jmf. fig. 1 d. A fet 

 ruderatmark, Vg. Hassle, växande årsplantor utbildade dock sommaren 1904 redan 

 under groningsåret korta utlöpare, som dock ej ännu första året syntes kunna nå 



1 Cleve, 1. c, anmärker också, att liöstgToning ingalunda alltid äger rum i naturen. — Observera i 

 samband härmed växten såsom vinterståndare, Sernandeb TTI, p. 323; NoruiN och Witte I, pp. 72 — 3. 



