14 X. SYIVÉN, OM DE SVENSKA DIKOTYLEDONERNA. 



lades på hösten ört —lågbladsförande, knopplika vinterskott. 1 — I Uppsala botaniska 

 trädgård sommaren 1903 å trädgårdsjord uppdragna årsplantor medhunno under 

 hösten blomning och fruktsättning å såväl hufvud- som sidoskott äfvensom en syn- 

 nerligen riklig utlöparbildning. Den kraftiga och rikgrenade hufvudroten framträdde 

 tydligt ännu på hösten, men det hufvudsakliga rotsystemet utgjordes af de från hy- 

 pokotyl och förnämligast nedre epikotyla regionerna rikligt och kraftigt utvecklade 

 birötterna. Nedre rosettlikt gyttrade örtbladen voro nu på hösten bortvissnade. 

 Öfvervintringen skedde förmedel st de korta, plagiotropa — båglikt uppåtböjda, låg- 

 bladsbärande utlöparna. 



I Skåne, Kristianstad, sandig kärrkant, insamlade årsplantor (se fig. 2 a — c) voro 

 liksom de i kultur uppdragna plantorna i regeln tydligt sträckledade (enstaka plantor 

 befunnos dock rosettskottartade). Af 2— flerårsplantor (se fig. 2 d — g) att döma, synes 

 hufvudskottet bortdö under vintern och öfvervintringen ske förmedelst ur nedre ört- 

 bladsaxillerna utvecklade, första året ännu knopplikt utlöparartade, båglikt utåt— 

 uppåtgående vinterskott. 



Cotula coronopifolia. 



Undersökningsmaterial: herbarieexemplar (H. U.) 



Litteratur: Buchenatj III. — Lubbock /, 2, p. 134. — Netjman I, p. 18. 



Tanacetum vulgäre! (Tafl. II, A: l.) 



Undersökningsmaterial: grodd — ungplantserie : Uppl. Fredrikslund, sandstrand 

 vid Ekoln, 2l /s 1904 (fig. 1 a — f.) ; ungplantor: Vg. Hassle, Surön A 1902; i kultur 

 uppdragna årsplantor: Uppsala Botan. Museums organografiska samlingar, C. O. Norén; 

 H. B. U. s. 2 %, sk. 3 %, "— 16 Ao 1900, F. R, Kjellman, H. B. U. 7io 1903. 



Litteratur: Kjellman II, p. 254. 



Örtartad pollakanth af m. 1. m. rosettskottliknande typ. Enligt C. O. Noréns 

 undersökningar äro frukterna grobara redan fruktmognadsårets höst ; i naturen har 

 jag sett växten vårgroende. 



Hjärtbladen äro ovala, kort till otydligt skaftade, kort sammanväxt slidiga, c:a 

 1 + 5x2 mm. Örtbladen visa vacker heterofylli, i det de öfvergå från vanligen 

 helbräddad, lancettlik till oregelbundet enkeltandad och slutligen dubbelflikad typisk 

 bladform (se fig. 1 a — e). — Den förlängda hypokotylen sammanflyter med den 

 tidigt ganska rikt grenade hufvudroten, hvilken dock snart ersattes af från hypoko- 

 tyl och nedre epikotyl rikt och kraftigt utveckladt birotsystem (se fig. 1 d — f). 



I naturen utvecklas under groningsåret ett m. 1. m. rikbladigt rosettskott (stun- 

 dom synes dock epikotylskottet svagt internodieförlängdt); å kraftigare plantor torde 

 redan första året rosettgrenighet inträda. Öfvervintringen sker på vintergrönt sta- 



1 Se Kjellman 1. c 



