KUNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 40. N:0 2. 15 



dium. De andra året utbildade sidoskotten visa öfvergång till de för växten under 

 senare utvecklingsår utmärkande utlöparskotten (se fig. 1 f ) ; de äro båglikt utåt — 

 uppåtgående, låg— örtbladiga. Typiska lågbladiga utlöpare komma först senare till 

 utveckling. 



Odlad i H. B. U. sommaren 1903 nådde växten i blom redan första vegetations- 

 perioden. Från rosettbladsaxillerna hade grenrosetter och utlöparskott börjat utbil- 

 das. Den kraftiga hufvudroten kvarlefde ännu ; från hypokotyl pch epikotylbas hade 

 ett rikt birotsystem utvecklats. 



Af Kjellman, 1. c, jämnställes Tanaceium vulgäre närmast med bl. a. Achillcea 

 ptarmica. 



Artemisia absinthium! (Tafl. II, B.) 



Undersökningsmaterial: grodd— ungplantserie : Vg. Hassle, Fåleberg, ruderat- 

 mark, "/« 1903 (fig. k— s); Öl. Wickleby, sandmark, 3 7o 1904; (fig. a— j); Gtl. Bro, 

 ruderatmark, V? 1904; årsplantor: Öl. Mörbylånga, tångbank, 2 7« 1904 (fig. t — w); i 

 kultur uppdragna årsplantor: H. B. U. sept. 1900, F. R. Ktellman. 



Litteratur: Kjellman II, p. 254. 



Örtartad pollakanth af rosettskottartad — sträckledad typ. Vårgroning synes äga 

 rum i naturen. 



Hjärtbladen (se fig. k — p) äro rundadt ovala, oskaftade, kort sammanväxt sli- 

 diga, c:a 3x2 mm. * Örtbladen visa starkt framträdande heterofylli (se fig. k — p). 

 De två första örtbladen äro ovalt lancettlika, helbräddade, rent gröna med blott få 

 och korta silkeshår; det följande örtbladet är upptill 3- (stundom fler-)flikadt, grön- 

 grått ; de senare bladen visa allt tydligare öfvergång till den flerdubbelflikade 1. dubbelt 

 parbladigt delta, rikt och tätt silkeshåriga typiska bladformen. Den förlängda hypoko- 

 tylen sammanflyter med den tidigt rikgrenade hufvudroten. 



I Västergötland, Hassle, Fåleberg, å ruderatmark insamlade ungplantor voro 

 alla af ren rosettskottyp (se fig. k — s). Öfvervintringen skedde här å vanligen ogre- 

 nadt rosettstadium (se fig. q — s). Den rikt och kraftigt grenade hufvudroten syntes 

 tidigt lignifierad. 



Med de nu beskrifna ungplantorna öfverensstämde nära alla af mig å Öland, 

 Wickleby, sandmark, insamlade ungplantor (se fig. a — j). Så äfven en del ungplan- 

 tor från Gottland, Bro, ruderatmark. Större delen af dessa sistnämnda afvek dock 

 redan i början af sin utveckling genom tydlig internodieförlängning. Tydligast visade 

 sig dock internodieförlängningen å ungplantor från tångbank vid Mörbylånga (se fig. 

 t— w). Sträckledade ungplantor från Gottland, Bro, visade vanligen andra året huf- 

 vudskottet afdödt; öfvervintringen hade skett förmedelst särskildt utbildade vinter- 

 skott, 



Af Kjellman, 1. c, föres Artemisia absinthium till en typ närstående den af 

 många Labiater, Hypericum- arterna m. fl. representerade, af »öppna sträckledade 



1 Å i kultur uppdragna plantor voro hjärtbladen tydligt skaftade, ovala- lancettlika, ända till 1 + 4 

 -t- 10 X 4 mm. 



