KUNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 40. NIO 2. 17 



Hjärtbladen (se fig. 3 j) äro aflångt ovala, oskaftade, kort sammanväxt slidiga, 

 c:a 3x1 mm. De första 3 — 5 örtbladen äro helbräddade, tunglikt lancettlika, nästan 

 fullständigt glatta; upptill följa så allt mera flikade och håriga, slutligen fullt typiska 

 örtblad (jmf. fig. 3 a, b, j, k). — Den förlängda hypokotylen sammanflyter med den 

 relativt få- och fingrenade hufvudroten till ett kraftigt, lodrät nedträngande, tidigt 

 lignifieradt, upplagrande hufvudrotsystem (se figurerna). 



Under groningsåret utvecklas ett m. 1. m. rikbladigt rosettskott, som öfvervin- 

 trar. Under vintern bortdö de yttre rosettbladen, men de inre uthärda vinterkylan 

 utan att taga skada (jmf. fig. 3 c, d). Andra året synes stundom rosettgrenighet in- 

 träda; ett flertal rosettgrenskott kunna nu utvecklas. Förr eller senare förlängas såväl 

 hufvud- som sidoskott; dylika sträckledade skott bortdö vid vinterns inträde, äfven om 

 de ännu ej nått blomning. Säkerligen torde hos oss i naturen blomning aldrig kunna 

 inträda ännu under groningsåret; vanligen synes det första förstärkningsstadiet vara 

 af flere (mer än 2) års längd. — Till följd af öfversandning nedtill sträckledade andra- 

 årsplantor äro afbildade å fig. 3 n, o. 



Artemisia yulgaris! (Tafl. III.) 



Undersökningsmaterial: grodd — ungplantor: Vg. Hassle prästgård, sandig 

 ruderatmark, 17 A 1902 (A: a — e); öfvervintrade rosettplantor; d:o, d:o 17 A 1902; Vg. 

 Hassle prästg., grusmark, A 1904 (A: f, g.); sträckledade ungplantor: Vg. Hassle kyrkog., 

 jordblandad sandmark, A 1904 (A: h, i); ungplantserie: Sk. Kristianstad, Hammar, 

 sandtag, 2 % 1904 (A: j — s); årsplantor: Sk. Kristianstad, ruderatmark, 16 A 1904 (A: 

 t — v); Öl. Mörbylånga, tångbank, 22 A 1904 (B); 2 — flerårsplantor: Sk. Åhus, strandgrus, 

 l 7o 1904; i kultur uppdragna årsplantor: H. B. U. s. 2 %, sk. 30 l 7 , 11 — "7 l0 1900, F. R. 

 Kjellman; H. B. U. A„ 1903. 



Litteratur: Kjellman II, p. 254. 



Örtartad pollakanth af rosettskottartad — sträckledad typ. Vårgroning har jag 

 observerat i naturen. 



Hjärtbladen (se A: a— c) äro rundadt ovala, oskaftade, kort sammanväxt slidiga, 

 c:a 4 x 2 — 3 mm., å i kultur uppdragna plantor ända till 6x4 mm. Örtbladen visa 

 äfven här tydlig heterofylli (se A: a— e). Primordialbladen äro helbräddade — svagt 

 tandade, aflångt ovala — lancettlika, nästan alldeles glatta; senare örtbladen visa så 

 småningom skeende öfvergång i den typiska bladformen. — Hypokotylen samman- 

 flyter med den tidigt rikgr enade hufvudroten; dock utbildas aldrig här hufvudrot- 

 systemet så kraftigt som hos föregående art. 



Till sin utveckling synes A. vulgaris nära öf verensstämma med A. absinthium. 

 Epikotylskottet synes dock här oftare sträckledadt (se A: 1 — v, B). 



A. vulgaris föres också af Kjellman, 1. c, till samma typ som A. absinthium. 

 De ur d. 20 A 1900 sådda och samma år grodda »frön» i kultur uppdragna års- 

 plantorna hade de första epikotyla internodierna förkortade, de senare starkt för- 

 längda. Under groningsåret utbildades ett ända till 2 dm. högt epikotylskott, från 



K. Sv. Vet. Akad. Handl. BaDd. 40. N:o 2. 3 



