22 ts. sylvén, om de svenska dikotyledonerna. 



Under upprepade besök å växplatsen för ofvannämnda art vid Kristianstad, 

 Nosaby viken, sökte jag förgäfves efter årsplantor af densamma. Enda utbytet blef 

 några enstaka stående, ännu föga högt i utveckling hunna individ, som efter allt att 

 döma torde vara att betrakta såsom ur frön framgångna ungplantor. En undersök- 

 ning af dessa gifver vid handen, att utvecklingen gått från sträckledad årsplanta 

 med utlöparartadt föryngringsskott till allt större och kraftigare ur isolerade, allt 

 mera utlöparlika föryngringsskott framgångna sträckledade, låg — örtbladiga, vid basen 

 (gränsen för afdöendet baktill) rikt och kraftigt birotdrifvande individ. 



Grnaphaliinn supinum! 



Undersökningsmaterial: grodd — ungplantor: T. Lpm. Vaddetjåkko, ängsmark, 

 S6 / 7 1903. 



Örtartad pollakan th af rosettskottyp. Groningen synes i naturen försiggå om 

 »våren» (försommaren). 



Hjärtbladen äro ovala, oskaftade, kort sammanväxt slidiga, c:a 2x1 mm. 

 Primordialbladen äro relativt korta och breda, så småningom öfvergående i den typiska, 

 mera långsträckta bladformen. Hypokotylen öfvergår utan tydlig gräns i den fint, 

 ofta skäligen svagt grenade hufvudroten. Redan första årets höst torde i naturen 

 birotbildning inträda från såväl hypokotyla som epikotyla regionerna. Öfvervintringen 

 synes ske på öppet rosettstadium; de nedre rosettbladen torde under vintern ner vissna, 

 men kvarsitta i nervissnadt tillstånd och bidraga till vinterskyddet. De inre, mera 

 håriga rosettbladen synas dock kunna uthärda vinterkylan; vegetationspunkten skyd- 

 das närmast af de starkt gråulliga, ännu föga utvecklade örtbladsanlagen. Under 

 andra året af växtens lif utvecklas från epikotylbasen ett kraftigt och rikgrenadt 

 birotsystem; växten kvarstår dock ännu alltjämt på ogrenadt rosettstadium. När 

 och huru sidoskottalstringen begynner eller när blomning inträder, har jag ej kunnat 

 afgöra. 



Griiaphalium silvatioum ! 



Undersökningsmaterial: grodd — ungplantor: Vg. Hassle, Stommen U 1903; 

 öf vervintrade rosettplantor: Uppl. Uppsala, Lassby /., 1903; Vg. Hassle, Stommen A 

 1903; i kultur uppdragna årsplantor: H. B. U. 2 7a 1904. 



Örtartad pollakanth af rosettskottyp. Växten är i naturen vårgroende. 



Hjärtbladen äro ovala, nästan oskaftade, kort sammanväxt slidiga, c:a 1 — 2 x 

 0,5 — 1 mm. Primordialbladen äro här såsom hos föregående art relativt korta och 

 breda, ovalt lancettlika. Den förlängda hypokotylen sammanflyter med den tunna, 

 svagt och fint grenade hufvudroten. Ett från epikotylbasen kraftigt utveckladt bi- 

 rotsystem ersätter den tidigt bortdöende hufvudroten. 



Öfvervintringen sker här såsom hos föregående art på rosettstadiet. Under 

 groningsåret utvecklas i naturen ett m. 1. m. rikbladigt, ofta första året ännu ogre- 



