KUNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 40. N:0 2. 33 



Centaurea scabiosa! (Tafl. V, A: 2.) 



Undersökningsmaterial: nngplantserie : Sk. Kristianstad, Hammar, sand- 

 tag, 2 % 1904; (fig. 2 a— f); grodd— ungplantor : Uppl. Uppsala 7» 1901, 26 A 1902; 

 i kultur uppdragna årsplantor : H. B. U. 19 /s 1902, F. R. Kjellman. 



Litteratur: Cleve II, p. 52. 



Örtartad pollakanth af rosettskottyp. Frukterna synas vara grobara redan 

 fruktmognadsårets höst; 1 såväl höst- som vårgroning har jag iakttagit i naturen. 3 



Hjärtbladen (se fig. 2 a, b) äro ovala — tunglika, vingadt skaffade, utan egent- 

 ligt slidparti, såsom utväxta c:a 6 + 9 X 5 mm., å i kultur uppdragna plantor ända 

 till 35 + 25 x 10 mm. Primordialbladen (se fig. 2 a, b; med afseende på heterofyllin 

 se äfven fig. 2 d— f) äro ovalt lancettlika, helbräddade, så alla örtbladen å första 

 årets såväl höst- som äfven vårgrodda plantor. Den förlängda hypokotylen samman- 

 flyter med den kraftiga, grenade, genomgående hufvudroten till ett kraftigt, ligni- 

 fieradt, jämväl upplagrande hufvudrotsystem (se figurerna). 



Under groningsåret utvecklas i naturen ett i förhållande till under odling få- 

 bladigt rosettskott, som öfvervintrar utan att taga nämnvärd skada af vinterkylan; 

 de yttre rosettbladen äro dock på våren m. 1. m. brunvissnade. — Under kultur ut- 

 bildas under groningsåret ett rik- och storbladigt rosettskott, hvars sista utvecklade 

 blad stundom visa början till parbladsdelning. Den pålliknande hufvudroten blir 

 under odling starkare upplagrande. 



Cleve, 1. c, anser sannolikt, att växten under odling når i blom under tredje 

 året efter groningsåret. I naturen synes växtens första förstärkningsstadium betyd- 

 ligt förlängdt. 



Centaurea jacea! (Tafl. V, A: 3.) 



Undersökningsmaterial: grodd — ungplantor: Vg. Hassle prästg., U 1903; 

 Öl. Resmo, dikeskant 23 / 6 1904 (fig. 3 a— e) ; i kultur uppdragna årsplantor: H. B. U. 

 l9 A 1902, F. R. Kjellman; H. B. U. 28 A 1904 (fig. 3 f). 



Örtartad pollakanth af rosettskottyp. I naturen har jag funnit växten vår- 

 groende. 



Hjärtbladen (se fig. 3 a) äro rundadt ovala, med m. 1. m. tydligt vingade 

 skaft, kort sammanväxt slidiga, såsom utväxta (då af mera rent oval form) c:a 7 + 8 

 X 5 — 6 mm. Primordialbladen (se fig. 3 b) äro helbräddade, lancettlika, uddspetsade. 

 Den förlängda hypokotylen sammanflyter med den här relativt svaga, sparsamt gre- 

 nade hufvudroten ; i naturen synes visserligen hufvudroten kvarlef va ännu andra året 

 eller ett ännu senare utvecklingsår, men den blifver här, i motsats mot förhållandet 

 hos föregående art, tidigt, sannolikt redan första året förträngd af de från hypoko- 

 tyl och epikotylbas kraftigt utvecklade birötterna (se figurerna). 



1 Jmf. Cleve, 1. c. 



2 Obs. i samband härmed växten såsom vinterståndare, Sernander III, p. 325; Norén och Witte 

 I, pp. 72—3. 



K. St. Vet. Akad. Handl. Band 40. N:o 2. 5 



