34 N. SYLVÉN, OM DE SVENSKA DIKOTYLEDONERNA. 



I naturen utbildas under groningsåret här såsom hos föregående art ett i för- 

 hållande till under kultur fåbladigt rosettskott (jmf. fig. 3 c — e); öfvervintringen 

 sker äfven här på rosettstadiet. — Under kultur utbildas ett rik- och storbladigt 

 rosettskott (se fig. 3 f.); hypokotyl och hufvudrot förtjockas äfven här, men svagt i 

 förhållande till föregående arts; från epikotylbasen utvecklas talrika kraftiga birötter. 



Serratula tinctoria ! 



Undersökningsmaterial: ungplantserie : Öl. Borgholm, sandstrand V? 1904. 

 Litteratur: Irmisch: V, p. 197, Taf. VII, Fig. 7. — Winkler XIII. — 

 XIX, pp. 136—7. 



Örtartad pollakanth af rosettskottyp. Groningen synes i naturen försiggå 

 om våren. 



Ungplantor af Serratula radiata M. B. hafva beskrifvits och afbildats af Wink- 

 ler, 1. c. pp. 117 — 18. På grund af sina undersökningar af nämnda art och under 

 hänvisande till en af Irmisch : Beitrag zur Naturgeschichte des Girsium arvense Scop. 

 und einiger anderen Distel-Arten, Taf. 6. u. 7., Zeitschrift fur die gesammten Natur- 

 wissenschaften, I Bnd, S. 193 etc, Halle 1853, meddelad figur, drager Winkler den 

 slutsatsen, att Serratula tinctoria till sin hjärtbladsutveckling förhåller sig likartadt 

 med S. radiata M. B. Här äro hjärtbladsskaften slidlikt sammanväxta och det första 

 örtbladet tränger upp genom hjärtbladsslidan; »das zweite spaltet sie in ihrer ganzen 

 Länge, drängt sie aber nicht von sich fort, sondern lässt sie neben sich und den 

 nachfolgenden Laubblättern aufrecht stehen. » 



Att Serratula tinctoria till sin första utveckling verkligen öfverensstämmer med 

 nämnda af Winkler undersökta art, har jag kunnat konstatera genom undersökning 

 af å Öland, Borgholm insamlade årsplantor. Hjärtbladen å dessa syntes nämligen, i 

 full öfverensstämmelse med förhållandet hos S. radiata M. B., vara sammanväxta till 

 sina skaftpartier; redan efter det första örtbladets utveckling synes hjärtbladsröret 

 ensidigt upprispadt nästan ända ned; efter det andra örtbladets utveckling synes 

 upprispningen fullständigt genomförd alltnedigenom. Hjärtbladsskaften synas dock 

 aldrig vara sammanväxta till mera än ungefär hälften af sin längd. Skifvorna äro 

 tunglikt ovala — lancettlika. Såsom fullt utväxta mätte hjärtbladen ända till 20 + 

 12 x 4 — 5 mm. Primordialbl aden äro relativt långskaftade, rundade — ovalt lancett- 

 lika, enkelt hvasstandade. Den förlängda hypokotylen sammanflyter med den groft 

 och vanligen rikt grenade hufvudroten. Redan på några af de i juli insamlade års- 

 plantorna hade birotbildning börjat inträda från hypokotyl och epikotylbas. 



Under groningsåret utvecklas i naturen ett m. 1. m. rikbladigt rosettskott. 

 Öfvervintringen torde ske på öppet rosettstadium. Förr eller senare bortdör hufvud- 

 roten, och det från epikotylbasen kraftigt utvecklade birotsystemet blir nu växtens 

 enda rotsystem. — Först ett senare utvecklingsår (3:dje året?) börja blad af flikad 

 typ uppträda. — Det första förstärkningsstadiet synes utsträckt öfver flere år. 



