36 N. SYLVÉN, OM DE SVENSKA DIKOTYLEDONERNA. 



Onopordon acanthium! 



Undersökningsmaterial: årsplantor: Sm. Kalmar, gräsvall 2 7 G 1904; i 

 kultur uppdragna årsplantor: H. B. U. s. 2 7e, sk. 3 %, " — lr 'Ao 1900, F. R. Kjellman. 

 Litteratur: Ibmisch V, p. 198. — Johansson III, p. 87. 



Bienn hapaxanth af rosettskottyp. 



Hjärtbladen äro kort sammanväxt slidiga, skaf tade, omvändt äggrunda — tung- 

 lika, c:a 1 + 10 + 20 x 10 mm. (i kultur uppdragna årsplantor). Primordialbladen äro 

 undertill blott gleshåriga, relativt glest och enkelt taggtandade. Den förlängda hypo- 

 kotylen sammanflyter med den genomgående, grenade hufvudroten; ett vanligen starkt 

 förtjockadt, pålliknande upplagsorgan utbildas. 



»De gråaktiga rosetterna blifva föga berörda af vinterkylan», Johansson It. c. 



Carduus nutans. 



Litteratur: Iemisch V, p. 198. — Johansson III, p. 66. 



Bienn hapaxanth af rosettskottyp. Öfvervintringen torde ske på rosettstadiet. 



Carduus acanthoides. 



Litteratur: Beundin I, p. 28. — Irmisch V, p. 198. - Johansson III, 

 p. 66. — Moe I, p. 38. 



Carduus crispus! 



Undersökningsmaterial: grodd — ungplantor: Vg. Hassle, ruderatmark A 1902; 

 Upp]. Torstuna, 2 V 5 1895, J. A. Z. Brundin; herbarieexemplar (H. U.). 



Litteratur: Brundin I, p. 28. — Irmisch V, p. 198. — Johansson III, 

 p. 66. — Moe I, p. 38. 



G. crispus tillhör samma typ som föregående arter; öfvervintringen sker på 

 rosettstadiet. 



Hjärtbladen äro rundadt tunglika, skaf tade, tydligt sammanväxt slidiga, såsom 

 utväxta ända till 5 + 17 X 12 mm. Under epikotylutvecklingen utväxa ofta hjärt- 

 bladen starkt. Örtbladen visa ingen utpräglad heterofylli. Primordialbladen äro dock 

 relativt svagt bukttandade. Den förlängda hypokotylen sammanflyter med den gre- 

 nade, kraftigt upplagrande hufvudroten. 



Cirsium lanceolatuin ! 



Undersökningsmaterial: grodd — ungplantor: Vg. Hassle, Nordängen, sand- 

 strand 15 / 7 1902, 22 A 1903; herbarieexemplar (H. U.). 



