46 N. SYLVEN, OM DE SVENSKA DIKOTYLEDONERNA. 



Pollakanthisk ört af rosettsko ttyp. I flororna uppgifves dock växten vanligen 

 såsom bienn, så exempelvis af Ascherson, 1. c. p. 368, hvartill dock å p. 938 göres 

 följande tillägg: »Picris hieracioides L. dauert meist durch Wurzelknospen aus 

 (Irmisch)». — Johansson, 1. c, uppgifver växten såsom perenn för Gottland. — 

 Irmisch, 1. c, angifver likaledes växten såsom perenn: de i jorden befintliga stam- 

 delarna äro knoppförande ; knopparne utvecklas om hösten rosettformigt eller f ör- 

 blifva outvecklade. Äfven knopplösa exemplar har han dock påträffat. Ofta bildas 

 (enl. Irmisch) på själfva rotgrenarna adventivknoppar, t. o. m. på helt unga, tråd- 

 hka rotgrenar. 



Å Gottland har jag varit i tillfälle att å ungplantsstadiet studera en form utan 

 rotskott. Under groningsåret utvecklades af denna ett m. 1. m. rikbladigt rosett- 

 skott, som först efter 1 eller några års förstärkningsstadium (jmf. fig. 2 e och 2 f) 

 syntes träda i blomning. Under blomningsåret utvecklas från rosettbladsaxillerna en 

 mängd rosettartade föryngringsskott, förmedelst hvilka växten så perennerar. Öf- 

 vervintringen torde ske på öppet rosettstadium. 



Hjärtbladen (se fig. 2 a, b) äro skaffade, tunglikt ovala, c:a 3 + 6x3 mm. 

 Primordialbladen (se fig. 2 b — d) äro ovalt— rombiskt lancettlika, helbräddade eller 

 glest bukttandade, relativt glest håriga. Den förlängda hypokotylen sammanflyter 

 med den rikgrenade, kraftiga, förtjockade, genomgående hufvudroten (jmf. fig. 2 e). 

 Förr eller senare inträder birotbildning från hypokotyl och epikotylbas; hufvudroten 

 synes dock i regeln under åtminstone första förstärkningsstadiet utgöra växtens för- 

 nämsta rotsystem (se fig. 2 e, f). 



Picris Viliarsii! 



Undersökningsmaterial: ungplantserie : Sk. Karpalund, å järnvägsbanken 

 2 7* 1904. 



I regeln bienn hapaxanth af rosettskottyp. Groningen synes normalt försiggå 

 om våren. Af de insamlade olika utvecklade ungplantorna att döma synes dock 

 möjligt, att växten utom vårgroende bienn stundom kan vara äfven höstgroende 

 bienn eller kanske plurienn. 



Hjärtbladen äro skattade, tunglikt ovala. Primordialbladen äro ovalt lancett- 

 lika, helbräddade eller glest bukttandade, relativt gleshåriga. Under groningsåret 

 utvecklas ett m. 1. m. rikbladigt rosettskott, som sannolikt öfvervintrar på rosett- 

 stadiet. — Rotsystemet är ett för bienner typiskt, svagt upplagrande hufvudrotsystem. 



Crepis yirens! 



Undersökningsmaterial: ungplantserie: Gtl. Bro, trädgårdsvall "!-, 1904; 

 herbarieexemplar (H. U). 



Litteratur: Areschoug IV, p. 37. -- Ascherson I, p. 385. — Johansson 

 III, pp. 70-1. 



