48 N. SYLVÉN, OM DE SVENSKA DIKOTYLEDONERNA. 



drif vande. Då växten såsom äldre öfvervintrar på öppet rosettstadium, torde äfven 

 ungplantan vara vintergrön. 



Crepis paludosa! 



Undersökningsmaterial: ungplantserie : Ög, Omberg, Stoeklycke äng l4 /« 

 1904. 



Örtartad pollakanth af rosettskottyp. Groningen synes i naturen försiggå om 

 våren. 



Hjärtbladen äro långskaftade, ovalt lancettlika, c:a 7 + 10 X 3 mm. Primor- 

 dialbladen äro vanligen relativt långskaftade, rundadt spadlika, helbräddade eller 

 nedtill glest bukttandade. Den m. 1. m. starkt förlängda hypokotylen synes vanligen 

 förutom genom sin ljusa färg äfven genom något större groflek afgränsad från den 

 fina, sparsamt grenade hufvudroten. Tidigt utbildas från hypokotyl och förnämligast 

 från epikotylbas ett kraftigt, hufvudroten snart förträngande birotsystem. 



Under groningsåret utvecklas i naturen ett m. 1. m rikbladigt, kraftigt birotdrif- 

 vande rosettskott. Huru öfvervintringen sker, har jag ej kunnat följa. — I naturen 

 synes det första förstärkningsstadiet vara af flere års längd. 



Taraxacum officinale! (Tafl. IV, B: 3.) 



Undersökningsmaterial: grodd— ungplantor : Vg. Hassle prästg. Ve, % (fig. 



3 a, b); 18 A 1902 (fig. 3 c, d) ; trikotyla plantor: Vg. Hassle prästg. /« 1903; T. 

 Lpm. Vassijaure 7 / 8 1903; 2-årsplantor : Vg. Hassle prästg. l5 /s 1903; (fig. 3 e, f ) ; 

 Uppl. Uppsala 2 7 3 , 26 / 3 , 7 A 1903; T. Lpm. Vassijaure Vs 1903; blommande 2-års- 

 plantor: Vg. Hassle prästg., U 1904 (fig. 3 g) ; i kultur uppdragna årsplantor: H. 

 B. U. 22 A 1902, F. R. Kjellman. 



Litteratur: Hildebrand II, p. 67. 



Örtartad pollakanth af rosettskottyp. Frukterna äro genast grobara. Då blom- 

 ningstiden är utsträckt öfver så godt som hela vegetationsperioden, påträffas också 

 nästan alltid groddplantor. 



Hjärtbladen (se fig. 3 a— d) äro ovala, skaffade, sammanväxt slidiga. Under 

 epikotylutvecklingen utväxa de ofta rätt betydligt; såsom fullt utväxta mäta de c:a 



4 + 7 X 3 — 4 mm. Primordialbladen (se fig. 3 b— d) äro rundade— rombiska, nästan 

 fullständigt helbräddade eller glest bukttandade. Hypokotylen sammanflyter med 

 hufvudroten till ett kraftigt, upplagrande, med fina sidogrenar försedt hufvudrot- 

 system (se fig. 3 c, d, g). 



Under groningsåret utvecklas ett m. 1. m. rikbladigt rosettskott, som öfvervin- 

 trar på rosettstadiet. De senast höstgrodda plantorna ha vid tiden för öfvervint- 

 ringen utbildat blott några få rosettblad (jmf. fig. 3 e, f). Att växten, odlad å 

 trädgårdsland, kan nå i blom redan första året, synes sannolikt. I kultur uppdragna, 

 den 22 / 8 insamlade årsplantor hade rothalsen ända till 5 mm. vid och rosettblad af 



