KCJNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 40. N:0 2. 53 



Litteratur: Buchenau VI, pp. 33—5, Tal 1, A, Fig. 1—3. - Sylvén I, 

 pp. 378-9, Tafl. 16, fig. 1—10. 



Örtartad pollakanth af rosettskottyp. Groningen synes i naturen försiggå om 

 våren; i kultur påbörjade dock några frön sin groning redan frösättningsårets höst, 

 och öfvervintringen skedde så på blott påbörjadt groningsstadium. ' Af pressade 

 fruktifikationsexemplar tagna frön visade sig i kultur äga kvar sin grobarhet 2 år 

 efter frömognadsåret. 



Hjärtbladen äro som utväxta tillspetsade, plattadt cylindriska, c:a 1 x 0,3 mm. 



— Grodd — ungplantans vidare utveckling har af mig förut beskrifvits (1. c. pp. 378 



— 9). Hufvudroten är relativt svag och ogrenad; tidigt inträder birotbildning från 

 hypokotylbasen (en hypokotyl birot bildas); hypokotyl och hufvudrot jämte den förut 

 utbildade fnpokotyla biroten förträngas dock snart af de från epikotylbasen utveck- 

 lade, relativt kraftiga birötterna. Öfvervintringen sker på öppet rosettstadium. Rosett- 

 stampartiet blifver tidigt svagt upplagsförtjockadt. 



Campanula glomerata! 



Undersökningsmaterial: i kultur uppdragna årsplantor: H. B. U. s. 2 %, 

 sk. "/^-'Vio 1900, F. R. Kjellman; H. B. U. A, 1903. 



Litteratur: Kjellman II, p. 257. 



Örtartad pollakanth af rosettskottyp. — I H. B. U. å trädgårdsland sommaren 

 1903 ur frön uppdragna årsplantor hade i början af november månad utbildat en 

 rikbladig och tämligen rikgrenad rosett; å större exemplar voro de nedre rosettgre- 

 narna utbildade såsom båglikt utåt — uppåtböjda, stundom i sin tur åter grenade, låg- 

 bladiga utlöpare; enstaka utlöpare hade med spetsen nått of van jord och här utbil- 

 dat en örtbladsrosett. Af hypokotyl och hufvudrot hade bildats ett kraftigt, upp- 

 lagrande, rikt och groft grenadt hufvudrotsystem. Å de kraftigare utlöparna hade 

 birotbildning från nodi inträdt. Äfven från hypokot}d och epikotylbas hade birötter 

 utvecklats. — Under normala förhållanden torde växten i naturen första året ej nå 

 vare sig rosettgrenighet eller än mindre för arten abnorm utlöparbildning. I kultur 

 ur den 20. 6. 1900, sådda och samma år grodda frön uppdragna plantor förblefvo 

 också under groningsåret på ogrenadt rosettstadium. 



Såsom Kjellman, 1. c, anmärker, har »det epikotyla skottet toppdelen utbil- 

 dad nästan knopplikt genom de unga bladens starkt utvecklade fotdelar», hvilket 

 förhållande naturligen kraftigt bidrager till vinterskyddet. ' De utvecklade, långskaf- 

 tade örtbladen nervissna under vintern. 



Campanula rapimculoides! 



Undersökningsmaterial: i kultur uppdragna årsplantor: H. B. U, s. 2 %, 

 sk. 7 A, "Ao-^Ao 1900, F. R. Kjellman; H. B. U. A„ 1903, 



1 Sylvén, 1. c. p. 378. 



