KUNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAlSfD 40. N:0 2. 55 



Hjärtbladen äro skaf tade, ovala— utdraget spadlika, i spetsen grundt urnupna, 

 c:a 5 + 8x5 mm. Primordialbladen äro här såsom hos närmast föregående båda 

 arter hj ärtlika, groft och glest buktt ändade, gleshåriga. Underjordssystemet öfver- 

 ensstämmer med föregående arts. 



j &^ 



Campanula rotundifolia ! 



Undersökningsmaterial: grodd— ungplantor : Vg. Hassle, ängsmark, '7 7 , 

 2 7s 1902, A 1903; Uppl. Uppsala, Lassby, ängsmark, 2 V 3 1903; T. Lpm. Abiskodalen, 

 grusmark, 2 % 1903: höstgrodda plantor: Uppl. Uppsala 13 / 1895, J. A. Z. Brun- 

 din; i kultur uppdragna årsplantor: H. B. U. s. 2 %, sk. 11_l 7io 1900, F. R. Kjell- 

 man; H. B. U. s. / 10 1903, gr. A, sk. 2 7, 1904. 



Litteratur: Cleve II, pp. 63—4. — Kjellman II, p. 257. — Warming III, 

 pp. 84-6, Fig. 7. 



Örtartad pollakanth af åtminstone i naturen första året m. 1. m. rosettskott- 

 liknande typ. Fröna synas vara grobara redan första årets höst 1 . 



Hjärtbladen äro skäligen små, kortskaftade, ovala, såsom utväxta c:a 0,5 + 2 

 x 1—1,5 mm. Örtbladen äro m. 1. m. långskaftade, njurlika— hj ärtlika, de första 

 helbräddade, de senare svagt bukttandade. Af hypokotyl och hnfvudrot bildas ett 

 m. 1. m. tydligt förtjockadt upplagsorgan; hufvudroten är nedtill fint och rikt gre- 

 nad. Warming, 1. c, iippgifver förekomsten af birötter i de nedre örtbladvecken 

 ofvanför axillknopparna. 



Under groningsåret utvecklas i naturen ett vanligen fåbladigt, rosettartadt 

 epikotylskott. Å de från sydligare lokaler insamlade plantorna synes epikotylskottet 

 vara mera tydligt, ehuru svagt internodieförlängdt, å ungplantor från nordliga Sverige 

 typiskt rosettartadt. Öfvervintringen sker på vintergrönt stadium. Enstaka örtblad 

 bortvissna dock under vintern ; de kvarsittande fotdelarna bidraga till vinterskyd- 

 det. Under andra året torde sidoskottalstring inträda. 



De i kultur sommaren 1904 uppdragna årsplantorna utvecklade under gronings- 

 året ett svagt internodieförlängdt, perennerande epikotylskott, från hvars nedre ört- 

 bladsaxiller kraftiga, båglikt uppstigande, redan första året florala sidoskott kommo 

 till utveckling. Afven ett flertal sterila, utlöparartade sidoskott hade här utvecklats. 



Campanula persicaefolia ! 



Undersökningsmaterial: grodd— ungplantserie : Uppl. Länna "/» 1904; H. 

 B. U., C. percic(efolia--paj:ce\len å systemat, afdeln. 'Vio 1904. 



Örtartad pollakanth af rosettskottyp. Fröna äro grobara redan frömognads- 

 årets höst; höstgroning har jag iakttagit i H. B. U. hösten 1904; vårgroning före- 

 kommer äfven. 



1 Se ofvan; se äfven Warming, 1. c. 



