62 N. SYLVÉN, OM DE SVENSKA DIKOTYLEDONERNA. 



Litteratur: Ascherson I, p. 281. — Brundin I, pp. 24, 26. — Johans- 

 son III, p. 100. 



Vinterannuell hapaxanth af rosettskottyp; enligt Ascherson, 1. c, kan växten 

 äfven vara sommarannnell. 



Hjärtbladen äro skaf tade, rundade — spadlika, c:a 4 + 5x5 mm. Primordial- 

 bladen äro lancettlika, relativt kortskaftade. Den förlängda hypokotylen samman- 

 flyter med den genomgående, nedtill rikt grenade hufvudroten. 



Öfvervintringen sker på öppet rosettstadium. »På våren äro de ljusgröna ro- 

 setterna alldeles oskadade af kölden.» (Johansson, 1. c.) 



Valeiiaiiella dentata. 



Litteratur: Areschoug IV, p. 50. — Ascherson I, p. 282. — Johansson 

 III, p. 100. 



Sainbuciis nigra! (Tafl. V, B: 2.) 



Undersökningsmaterial: grodd — ungplantor: Vg. Hassle prästgård 17 / 7 , 27 /« 

 1902, /, 1903 (fig. 2 b); vintergrön andraårsplanta: Uppl. H. B. U. l V* 1904; i 

 plantskola uppdragna fjolårsplantor: Ög. Åtvidaberg A 1905, C. G. Dahl (fig. 2 c). 



Litteratur: Ltjbbock I, 2, p. 50, fig. 420. — Wydler VII, p. 264. 



Träd- eller buskartad pollakanth af direkt sträckledad typ. Groningen försig- 

 går om våren. 



Hjärtbladen äro skattade, ovala, med svagt urnupen spets, c:a 8 + 13 X 9,5 mm. 

 Primordialbladen äro enkla, hj ärtlika, relativt glest enkeltandade; stundom förefinnes 

 dock redan hos första örtbladparets blad ansats, en- eller tvåsidig, till parbladighet. 

 I slutet af augusti, d. 28. 8. 02, syntes ännu endast två örtbladpar utbildade, äfven 

 det andra med blott ofullständigt parbladiga blad. Den förlängda hypokotylen sam- 

 manflyter med den relativt kraftigt grenade, tidigt lignifierade hufvudroten. 



Örtbladen har jag funnit gröna ännu i januari månad; på våren (se fig. 2 b) 

 äro de dock vanligen m. 1. m. fullständigt af vissnade. ' På 1 — 2-årsplantan kan i 

 allmänhet tal ej ännu blifva om egentlig terminalknopp; skottspetsen med dess out- 

 vecklade örtbladsanlag öfvervintrar, skyddad af de öfre utbildade örtbladens tämligen 

 starkt utvecklade fotdelar. Axillärknoppar äro ännu blott svagt utbildade. 



Å äldre ungplantsstadium visar växten oregelbundenheter med afseende på 

 spetsknoppens utbildning; förr eller senare bortdör nämligen ofta öfre delen af hufvud- 

 skottet eller det relativa hufvudskottet. 



I plantskola uppdragna, oskolade årsplantor (se fig. 2 c) hade under gronings- 

 året utvecklat ett öfver dm. -högt epikotylskott om c:a 5 örtbladsinternodier. De 

 öfre örtbladen voro typiskt parbladiga. Från såväl hjärt- som örtbladsaxiller hade 



1 En i Uppsala botaniska trädgård insamlad andraårsplanta var dock fullständigt vintergrön ; se fig. 2 a. 



