KTTNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 40- N:0 2. 63 



å de större plantorna sidoskottalstring påbörjats, i det skottanlagen börjat drifva 

 redan på hösten. Ännu i mars voro de öfre örtbladen friska. Spetsknoppen befann 

 sig vanligen liksom axillärknopparna under begynnande drifning. Typiska knoppfjäll 

 hade därvid ej kommit till utveckling. 



Viburimm opulus! (Tafl. V, B: 3.) 



Undersökningsmaterial: ungplantserie: Gtl. Bro 2 Y» 1904 (fig. 3 a — f). 

 Litteratur: Cleve TI, pp. 40—1, fig. 21—22. — Lubbock I, 2, pp. 52—3, 

 fig. 422. 



Buskart ad pollakanth af direkt sträckledad typ. Enligt Cleves odlingsförsök 1 

 »är Vibumum-ivöet tillpassadt till så sen sommargroning året efter mognaden, att 

 första årets ytterst lågt utvecklade planta njuter vinterskydd af fruktstenen. Icke 



heller under andra vegetationsperioden är utvecklingen synnerligen kraftig.» 



»Utvecklingen » under första året »afstannade i september och då hade hela upplags- 

 näringen förbrukats, men hypokotylen nuterade och hjärtbladen voro ännu omslutna 

 af fruktväggen. — — — På kalljord utbredde groddplantan efter lyckligt fullbordad 

 öfvervintring sina hjärtblad och inom kort det första örtbladsparet. Vid slutet af 

 denna andra vegetationsperiod hade växten på skuggig lokal» endast ett örtbladspar; 

 »på solig åkerjord hade däremot 3 par örtblad, hvaraf de yngsta treklufna, kommit 

 till utbildning». — Om den första utvecklingen i naturen försiggår i öfverensstäm- 

 melse med den af Cleve lämnade framställningen, har jag ej kunnat af göra. Utveck- 

 lingen under det år, hjärtbladen utvecklas, öfverensstämmer dock med Cleves fram- 

 ställning. I naturen komma nämligen då vanligen blott ett, möjligen några få ört- 

 bladspar till utveckling. Bladen fällas på hösten, och öfvervintringen sker förmedelst 

 slutna, lågbladiga spets- och axillärknoppar. Utvecklingen fortsattes nästa år mono- 

 podialt (se fig. 3 c— e). Grenighet inträder först ett senare utvecklingsår (fig. 3 f). 

 Liksom Sambucus nigra visar V. opulus å äldre ungplantsstadium oregelbundenheter 

 med afseende på spetsknoppens utbildning; förr eller senare bortdör nämligen öfre 

 delen af hufvudskottet (se fig. 3 f) eller det relativa hufvudskottet; buskform uppnås 

 förr eller senare. V. opulus synes redan på äldre ungplantsstadium vara rotskott- 

 förande. 



Hjärtbladen (se fig. 3 a, b) äro skattade, jämnbredt lancettlika med i skaften 

 öfvergående skifvor, c:a 16 X 3 mm. Primordialbladen (se fig. 3 a, b) äro rundadt 

 spadlika, groft enkeltandade. Den starkt förlängda hypokotylen är stamlik och ingår 

 i stamsystemet; nedtill öfvergår den utan tydlig gräns i den m. 1. m. rikt, snart 

 kraftigt grenade, tidigt lignifierade hufvudroten. 



1 Cleve, 1. 



