N. SYLVEN, OM DE SVENSKA DIKOTYLEDONERNA. 



förlängd, stamlik. Hufvudroten var fin, nu sparsamt grenad. — I jämförelse med 

 den af mig funna 2-årsplantans svaga och sena utveckling synes den af Sernander 

 framhållna ungplantsutvecklingen nära nog otroligt kraftig och tidig. 



(ralium aparine! 



Undersökningsmaterial: grodd — ungplantor: Vg. Hassle prästgård, träd- 

 gårdsland, Vo 1902; Uppl. Uppsala, trädgårdsland, 29 /io 1901; Uppl. Uppsala, Lassby, 

 höstsådd åker, 23 / 3 1903; andraårsplantor: Vg. Hassle, Nordbacken, rågåker, 13 / 5 1903; 

 Vg. Hassle, Mörtevik, löfäng, 2 7 5 1903. 



Litteratur: areschoug IV, p. 55. — Ascherson I, p. 275. — Brundin I, 

 pp. 22, 24. — Fries I, p. 91. — Johansson III, pp. 75—6. — Wittrock II, pp. 

 443—4. - Wydler VI, pp. 492-3. 



Sommarannuell och vinterannuell hapaxanth af direkt sträckledad typ. 



Hjärtbladen är o skaf tade, ovala, med svagt urnupen spets. Under epikoty lut- 

 vecklingen utväxa de ofta starkt och mäta såsom fullt utväxta ända till 4 + 14 X 6,5 

 mm. Primordialbladkransens blad äro mera ovala än de senare örtbladen, dock med 

 uddspets; följande bladkransar få alltmera uddspetsigt lancettlika blad. Den m. 1. m. 

 starkt förlängda, i hufvudstammen ingående hypokotylen 1 öfvergår nedtill utan tyd- 

 lig gräns i den fint och rikt grenade hufvudroten. 



Höstplantorna afvika från vårplantorna genom starkare framträdande grenig- 

 het. 2 Öfvervintringen sker på vintergrönt stadium; plantorna äro på våren ofta 

 vackert violett anlupna. 



Lika med hufvudarten förhåller sig (3 Vaillantii. Fries, 1. c, antager dock 

 »den hos oss allmännare och spensligare, på odlad jord växande (Gal. infestum Auctt.) 

 med mindre, gula blommor» vara »säkerligen annuell». 



Galium uliginosuin ! 



Undersökningsmaterial: ungplantor: Uppl. Uppsala V» 1895, J. A. Z. 

 Brundin; Vg. Hassle, Nordängen 15 /o 1904. 



Örtartad pollakanth af direkt sträckledad typ. 



Hjärtbladen äro kortskaftade, rektangulärt ovala, i spetsen grundt — omärkligt 

 urnupna, c:a 1+6x3 mm. Primordialbladen äro rundadt — rombiskt ovala, c:a 

 4—5 x 3 mm. Den förlängda hypokotylen sammanflyter med den fint grenade, vac- 

 kert brunfärgade hufvudroten. 



Liksom flertalet följande Galium-arter synes G. uliginosum under ungplantssta- 

 diet vara vintergrön. De i Västergötland påträffade ungplantorna (1 — 2-årsplantor) 



1 Jmf. Wittrook, 1. c. 



2 Jmf. Brundin, 1. o. — Johansson, 1. c. p. 75, anmärker härom, att »senare på hösten blifva grodd- 

 plantorna ofta tätt greuiga och nedliggande, nästan dynlika med ända till fem skott framskjutande nr hvar- 

 dera lijärtbladsaxillen», 



