KUNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. 40. N:0 2. 79 



plantor ända till 4 + 14 x 7 mm. Epikotylskottet har dekusserad bladställning; dess 

 örtblad äro ovala, ej uddspetsiga. Hypokotylen är starkt förlängd, nedtill ntan tyd- 

 lig gräns öfvergående i den rikt och fint grenade hufvudroten. Från hypokotylens 

 nedre, underjordiska del och äfven från hufvudrotens öfre del börja tidigt adventiv- 

 skott anläggas; redan första vegetationsperioden träda ett eller flere dylika ofvan jord 

 och öfverträffa snart hufvndskottet i utvecklingsstyrka. Adventivskotten ha bladen 

 mera jämnbredt lancettlika, och bladen stå här kransställda, 3 i hvarje krans. 



Under vintern bortdö of vänj ordsdelarna och blott rotsystemet med dess adven- 

 tivknoppar kvarlefva. 



Om ungplantans vidare utveckhng säger Irmisch, 1. c. p. 468: »Zweijährige 

 Pflanzen sah ich an einzelnen aus den Adventivknospen hervorgegangenen Stengeln 

 zur Bliithe kommen; an ihnen war auch noch die Hauptwurzel vorhanden, die ubrigens 

 nicht stark geworden war. Sie hatte sehr viele und oft einen Fuss länge auf der 

 Oberfläche weisse Nebenwurzeln getrieben, von denen manche nahe nnter der Boden- 

 oberfläche hin liefen. Aus allén diesen Wurzeln pflegen sich, obschon sie oft kaum 

 eine halbe Linie stark sind, die mit kleinen Blättern versehenen Adventivsprosse zn 

 entwickeln.» 



I kultur (Uppl. Lidingö, sommaren 1895) uppdragna individ gingo redan under 

 groningsåret i blom såväl å epikotyla hufvudskottet och å ett flertal adventivskott 

 som äfven å de från hjärt- och nedre örtbladsaxillerna utvecklade sidoskotten. 



Linaria striata! (Tall. XXII: 3.) 



Undersökningsmaterial: grodd— ungplantor : Uppl. Uppsala, Slottsbacken, 

 sandjord, /„ 1902 (fig. 3). 



Litteratur: Irmisch XVI, p. 468. — Lubbock I, 2, p. 311. — Wittrock 

 IV, p. 29. 



L. striata sjmes till sin utveckling nära öfverensstämma med L. vulgaris. — 

 Bladformen är hos L. striata genomgående smalare, sålunda hjärtbladen (se fig. 3 hj.) 

 här blott o:a 1 + 5 X 2 mm. Adventivskottalstringen synes, af de af mig insamlade 

 årsplantorna att döma, här kraftigare; adventivskotten utgå ofta långt ned på huf- 

 vudroten; de ha ända till 4 blad i krans. 



Irmisch, 1. c, har ej observerat adventivskott från den egentliga roten utan 

 blott från hypokotylens nedre delar, »da wo die hypokotyl. Achse in den Boden 

 eintritt und in die ziemlich starke Hauptwurzel ubergeht. Die epikotyl. (gewöhnlich 

 unverzweigte) Achse verkiimmert auch hier sehr häufig; doch gelangt sie auch manch- 

 mal im Herbste des ersten Jahres zur Bliithe; dies ist auch sehr gewöhnlich bei den 

 kräftigeren Adventivsprossen der Fall, andere bleiben klein und perenniren. » 



I naturen har jag aldrig sett blomning inträda under första vegetationsperioden, 

 hvarken på adventiv- eller hufvudskott. En årsplanta är af bildad å fig. 3 (tafl. XXII). 



