KUNGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND 40. N:0 2. 81 



Hjärtbladen äro skattade, ovala, c:a 0,8 + 1,5 x 0,5 mm. Örtbladen visa ingen 

 utpräglad heterofylli. Den förlängda hypokotylen sammanflyter med den skäligen 

 svaga, sparsamt grenade hufvudroten. 



Under groningsåret utvecklas i naturen endast ett fåtal epikotyla internodier. 

 Sidoskottalstring inträder här ännu ej, ej heller ännu någon birotbildning. Öfver- 

 vintringen torde ske på vintergrönt stadium. Under en kommande vegetationsperiod 

 utvecklas från hypokotylen och snart äfven från epikotylbasen ett kraftigt -birotsystem. 

 Äfven sidoskottalstring inträder nu. Tidigt blifva skotten plagiotropt inriktade. Det 

 första förstärkningsstadiet synes i naturen vara af flere års längd. 



Under odling å trädgårdsland (de i kruka i frigidarium uppdragna grodd — 

 ungplantorna utplanterades i början af juni månad) utvecklade växten under den 

 första vegetationsperioden ett ofta rikgrenadt ofvanjordsaxelsystem. Den relativt 

 svaga hufvudroten blef tidigt fullständigt förträngd af de från hypokotylen och de 

 plagiotropt lagda skottaxlarnas nodi kraftigt och rikt utvecklade birötterna. Blom- 

 ning inträdde ej ännu under groningsåret. — Anmärkningsvärd var den skillnad i 

 utveckling, som förelåg mellan å trädgårdsland utplanterade och i kruka alltjämt 

 odlade årsplantor; de senare nådde under groningsåret en mot den naturliga unge- 

 färligen svarande utveckling. 



A r eronica serpjilifolia ! 



Undersökningsmaterial: grodd— ungplantor: Vg. Hassle prästgård 3 A, 28 A 

 1902; T. Lpm. Vassijaure, ruderatmark 8 A 1903; 2— flerårsplantor: Uppl. Uppsala, 

 Lassby 23 A 1903; Vg. Hassle !2 A 1903; i kultur uppdragna årsplantor: H. B. U. 

 s. ,/ 10 1903, gr. 29 / 3 , sk. ,/ 10 1904. 



Örtartad pollakanth af direkt sträckledad typ. Groningen försiggår i naturen 

 liksom under odling om våren. 



Hjärtbladen äro skattade, ovala, c:a 1 + 1,5 x 1 mm. Örtbladen visa ingen ut- 

 präglad heterofylli. Den vanligen blott svagt förlängda hypokotylen sammanflyter 

 med den sparsamt grenade hufvudroten. 



Under groningsåret nådde V. serpyllifolia i naturen, Västergötland, Hassle, en 

 betydligt starkare utveckling än föregående art. Hufvudskottet utvecklades till ansen- 

 lig längd, inriktades plagiotropt och utbildade vid nodi talrika birötter. Hufvud- 

 rotsystemet blef snart fullständigt förträngclt. Från hjärt- och nedre örtbladsaxillerna 

 hade sidoskottalstring tidigt inträdt. Sidoskotten voro plagiotropa, bi rotdrif vande. 

 Öfvervintringen skedde på vintergrönt stadium. — Från nu beskrifna ungplantsutse- 

 ende afvika de i T. Lpm. insamlade årsplantorna genom ännu första året relativt 

 svagt förlängdt hufvudskott samt relativt kraftigt utbildadt hufvudrotsystem; blott 

 ett fåtal birötter syntes här komma till utveckling under groningsåret; sidoskottalst- 

 ringen var här äfven relativt svag, sidoskotten korta, föga utväxta. 



K. Sv. Vet. Akad. Handl. Band. 40. N:o 2. 11 



